П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/39035/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року, прийняте у складі суду судді Хом`якової В.В. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просив суд: 
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо направлення звернення до органів Національної поліції України щодо затримання та доставлення ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративні правопорушення передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП до обласного, районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколів про адміністративні правопорушення;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені статтями 210 та 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 направити до Головного управління Національної поліції в Одеській області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративні правопорушення за статтями 210, 210-1 КУпАП до обласного, районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідно до п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487;
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено в повному обсязі.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Дабіжа О.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції не надав оцінки примітці до статей 210, 210-1 КУпАП та не перевірив можливість автоматичного отримання ТЦК персональних даних позивача через електронну взаємодію з іншими державними реєстрами. Апелянт наголошує, що за відсутності доказів неможливості такого отримання даних сам лише факт невчинення позивачем технічної дії з оновлення відомостей до 16.07.2024 не утворює складу правопорушення. Крім того, на момент направлення ТЦК звернення 28.03.2025 до поліції про затримання та доставлення позивача повністю сплили визначені статтею 38 КУпАП строки притягнення до відповідальності.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується електронним військово-обліковим документом (е-ВОД) сформованим в застосунку Резерв + від 26.08.2025 року.
Згідно з відомостями, отриманими з е-ВОД, позивачу стало відомо про порушення ним правил військового обліку. Оскільки оновлення персональних даних позивачем було здійснено 27.08.2025 року, встановлено, що обов`язок щодо оновлення відомостей виконано з порушенням строків, визначених чинним законодавством.
Представником позивача відповідачу було направлено заяву за вих. № 9152 від 02.09.2025 року, в якій обгрунтовано необхідність звернення до органів Національної поліції зі зверненням щодо виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з переліку осіб, які порушили законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Відповідь на адресу позивача не надходила.
Представником позивача було направлено скаргу до ІНФОРМАЦІЯ_6 , як до вищого органу, якому підпорядковується ІНФОРМАЦІЯ_7 , з проханням зобов`язати відповідача направити запит до органів Національної поліції про відсутність підстав здійснювати затримання та доставлення позивача до ТЦК та СП.
На вищенаведені звернення адвокатом Дабіжею О.А. було отримано відповіді ІНФОРМАЦІЯ_8 від 24.10.2025 року за №19507 та №19508, в яких повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 , а інформація щодо нього наявна в його особистій обліковій картці електронної бази (АІТС «ОБЕРІГ») в тому числі, що стосується притягнення його до адміністративної відповідальності відноситься до організаційно-мобілізаційних питань, що містять відомості, які становлять службову інформацію, тому повідомлена за адвокатський запит бути не може, а з метою перевірки відомостей щодо порушення правил військового обліку та мобілізаційного законодавства, рекомендовано ОСОБА_1 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними і такими, що суперечать чинному законодавству, позивач вирішив звернутися до суду з адміністративним позовом. 
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як орган ведення Реєстру діяв у межах повноважень, оскільки відмітка «Порушення правил військового обліку» в застосунку «Резерв+» відображає об`єктивний факт несвоєчасного оновлення позивачем даних, не є тотожною притягненню до адміністративної відповідальності за КУпАП, а лише свідчить про наявність підстав для його примусового доставлення з метою складення протоколу. Оскільки чинне законодавство, зокрема частина 3 статті 38 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» та пункт 79 Порядку № 1487, покладає на органи Національної поліції обовязок здійснювати за зверненнями ТЦК та СП адміністративне затримання та доставлення осіб, які вчинили правопорушення за статтями 210, 210-1 КУпАП, направлення відповідачем відповідного звернення від 28.03.2025 було правомірним.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України (ст. 65 Конституції України).
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (із подальшим продовженням такого строку).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон України № 2232-ХІІ).
Відповідно до ч. 14 ст. 2 Закону України № 2232-XII виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актам.
Частиною 2 статті 33 Закону України № 2232-ХІІ визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України № 2232-ХІІ персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154).
Відповідно до п. 1 Положення № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. 
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
З урахуванням вищезазначеного, ІНФОРМАЦІЯ_3 є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з п.3 Порядку №1487 військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період. Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пункт 79 Порядку №1487 передбачає, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку;
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують виконання військового обов`язку громадянами України, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, здійснюють взяття, зняття та виключення з військового обліку в установленому порядку.
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 частини 2 розділу ІІ Закону України від 11.04.2024 №3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані.
Отже, колегія суддів зауважує, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані були протягом 60 днів (до 18.07.2024) з дня набрання чинності цим Законом (18.05.2024) уточнити свої персональні дані, шляхом:
- самостійно прибути до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання;
- звернутись до центру надання адміністративних послуг;
- через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Таким чином, відповідно до Порядку № 1487, на позивача як військовозобов`язаного покладені обов`язки щодо того, аби він став на військовий облік, повідомляв про зміну місце проживання та уточняв свої персональні дані у строк, визначений законом.
Водночас, з наявних матеріалів справи вбачається, що протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, тобто в період з 18.05.2024 по 19.07.2024, позивач не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. Внаслідок такого порушення в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів наявні відомості про порушення позивачем правил військового обліку, оскільки позивач не прибув для оновлення облікових даних.
Колегія суддів зауважує, що обов`язок щодо оновлення персональних даних у 60-денний строк мав бути виконаний позивачем у період з 18.05.2024 по 17.07.2024 включно. Таким чином, днем вчинення правопорушення, яке полягає у невиконанні законодавчо встановленого обов`язку у вигляді оновлення даних, є 18.07.2024. Враховуючи приписи статті 38 КУпАП, граничний строк для накладення адміністративного стягнення за цим правопорушенням закінчувався 18.07.2025, а на момент направлення ІНФОРМАЦІЯ_7 звернення до органів поліції про затримання та доставлення позивача 28.03.2025, річний строк притягнення до адміністративної відповідальності, встановлений ч. 9 ст. 38 КУпАП, не сплив.
Водночас, апелянт фактично не заперечує та визнає той факт, що ним було пропущено встановлений законом 60-денний строк на оновлення своїх персональних даних. Відповідно до частини першої статті 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. 
Таким чином, факт пропущення встановленого законом 60-денний строк на оновлення персональних даних є доведеним та не оспорюється самим позивачем, а доводи апелянта зводяться виключно до помилкового тлумачення норм процесуального права щодо моменту закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Оскільки на момент звернення 28.03.2025 строк, передбачений ст. 38 КУпАП, тривав, у відповідача були всі законні підстави для ініціювання процедури адміністративного затримання та доставлення особи з метою складення протоколу.
У контексті цього колегія суддів також зазначає, що відповідно до пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з пунктом 56 Порядку №1487, національна поліція: за повідомленнями районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів (додаток 19) здійснює досудове розслідування стосовно осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, передбачені статтями 335, 336, 337 Кримінального кодексу України; за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ та розвідувальних органів (яке має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), передбачені статтею 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», підставу (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи), надісланим у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС, здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ. У разі відсутності технічної можливості передачі даних такі звернення надсилаються в паперовій формі; за вимогою територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки подає у десятиденний строк відомості стосовно відсутності (наявності) судимості у призовників.
З наведеного слідує, що органи Національної поліції за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснюють адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Колегія суддів з цього приводу зазначає, що норми пункту 56 Порядку №1487 містять поняття «адміністративне затримання та доставлення призовників»; норми пункту 9 Положення №154 містять поняття «доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення», а за статтею 259 КУпАП «Доставлення порушника», з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю або порушенні військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України, правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - до органів Служби безпеки України її співробітником.
Своєю чергою, за правилами статті 262 КУпАП, органи (посадові особи) Національної поліції правомочні здійснювати адміністративне затримання, зокрема, при порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Доставлення військовозобов`язаного до органу ТЦК та СП в силу зазначених вище норм законодавства здійснюється саме з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим. Тобто, у такому випадку, в першу чергу здійснюється доставлення особи до органу ТЦК та СП, та, в другу чергу, складання протоколу про адміністративне правопорушення за правопорушення, визначені статтями 210 та 210-1 КУпАП.
Колегія суддів звертає увагу на те, що сама по собі примітки «Порушення правил військового обліку» не свідчить про вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 210 КУпАП. Вказана примітка свідчить лише про те, що у зв`язку з порушенням вимог закону, позивач підлягає примусовому приводу до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Водночас, апелянт не погоджується із діями ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо направлення звернення від 28.03.2025 року №Е2564670 про вчинення ним адміністративного правопорушення та оголошення його у розшук.
Колегія суддів зауважує, що відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а також порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію визначено приписами статтями 210, 210-1 КУпАП. Відтак, питання правомірності дій щодо проведення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, має вирішуватись під час притягнення особи до відповідальності по КУпАП.
В той же час, ч. 3 ст. 38 Закону №2232-ХІІ визначено, що органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України доставити до таких територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Колегія суддів зазначає, що вищенаведені положення не підпадають під визначення «розшук», незважаючи на те, що окремого порядку доставки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення не існує, а тому відомості в такого змісту – «Розшукує ТЦК та СП», на переконання колегії суддів, мають суто інформативний характер, як це і передбачено ст. 2 Закону №1951-VIII.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки з метою виконання покладених на них завдань звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП (порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію) з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення.
Системний аналіз Закону №2232-ХІІ, Закону №1951-VIII, КУпАП та Порядку №1487 дає підстави для висновку, що вказані закони та постанова взагалі не містять такого поняття як розшук призовника, військовозобов`язаного та резервіста, а відтак у ТЦК та СП відсутній механізм оголошення розшуку військовозобов`язаних та резервістів.
Також варто зауважити, що сама по собі наявність примітки «Порушення правил військового обліку» свідчить лише про те, що у зв`язку із порушенням позивачем строку на уточнення персональних даних, ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС було автоматично сформовано звернення до поліції щодо доставки позивача у зв`язку із ймовірним фактичним вчиненням ним адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо направлення запиту від 28.03.2025 року про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та оголошення його розшуку, та дії щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервісті (система «ОБЕРІГ»), інформації про вчинення позивачем правопорушення є правомірними, а тому у цій частині рішення суду першої інстанції є правомірним та таким, що ґрунтується на приписах закону. 
Що стосується інших вимог апелянта, а саме у частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 направити до ГУ НПУ в Одеській області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення, колегія суддів зазначає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки обов`язок ТЦК та СП щодо направлення до органів Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення особи, згідно з пунктом 56 Порядку № 1487, виникає виключно у разі фактичного усунення обставин, що стали підставою для такого звернення. Враховуючи вищевикладене, підстави для зобов`язання відповідача вчиняти дії щодо скасування заходів адміністративного впливу відсутні до моменту повного виконання позивачем обов`язків, передбачених Законом № 3633-IX. 
До того ж, колегія суддів у цій частині наголошує, що внесення або зміна відомостей у державних реєстрах є реалізацією дискреційних повноважень органів ведення Реєстру, визначених Законом № 1951-VIII, а тому втручання суду в цей процес шляхом зобов`язання виключити інформацію призведе до підміни функцій суб`єкта владних повноважень та порушення принципів адміністративного судочинства. Вирішення питання про актуалізацію даних у Реєстрі має відбуватися у встановленому законом порядку безпосередньо через органи ТЦК та СП після особистого прибуття особи та надання відповідних підтверджуючих документів.
Окремо слід також зауважити, що управління відомостями в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зокрема, повідомлення про зміни відбувається в основному через органи державної влади та місцеві органи влади, а не через суд, адже судове рішення не може слугувати механізмом для автоматичного внесення змін в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оскільки будь-які повідомлення про зміни в статусі або персональних даних надаються іншими органами або особами безпосередньо, з огляду на необхідність перевірки відповідних відомостей, а тому обраний апелянтом спосіб захисту порушеного права у вигляді зобов`язання відповідачів виключити інформацію з реєстрів та інформаційних систем, на думку колегії суддів, втручатиметься в дискреційні повноваження, покладені на органі територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Стосовно доводів апелянта про те, що суд першої інстанції не надав оцінки примітці до статей 210, 210-1 КУпАП щодо можливості автоматичного отримання ТЦК та СП персональних даних із державних реєстрів, колегія суддів вважає їх помилковими з огляду на таке.
Відповідно до Примітки до статей 210, 210-1 КУпАП, положення цих статей не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. 
Аналізуючи зміст наведеної правової норми у системному зв`язку з приписами Закону України № 3633-IX від 11.04.2024, колегія суддів зазначає, що законодавець установив чіткий, безумовний та імперативний обов`язок для всіх військовозобов`язаних громадян протягом 60 днів уточнити конкретно визначений перелік відомостей, а саме: адресу проживання, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Зазначені контактні дані (зокрема, актуальний номер мобільного телефону, особистий email та фактичне місце проживання, яке може не збігатися з зареєстрованим місцем проживання) не можуть бути автоматично в повному обсязі та в актуальному стані отримані держателем Реєстру «ОБЕРІГ» шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами чи реєстрами органів влади.
Електронна взаємодія між реєстрами покликана спростити верифікацію вже наявних даних (таких як серія і номер паспорта, РНОКПП, місце роботи чи реєстрації місця проживання), проте вона не замінює собою і не може скасувати законодавчо покладений на громадянина обов`язок щодо особистого (або через застосунок «Резерв+») оновлення безпосередніх каналів зв`язку з ним для потреб національної безпеки.
Оскільки апелянт у визначений законом строк самостійно не здійснив уточнення вищевказаних персональних даних, що ним і не заперечується, колегія суддів доходить висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_7 не мав технічної та правової можливості отримати актуальні контактні дані позивача виключно за рахунок інформаційного обміну з іншими реєстрами державних органів. Відтак, правові підстави для застосування звільнення від відповідальності, передбаченого Приміткою до статей 210, 210-1 КУпАП, у даній справі відсутні.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку спірним правовідносинам, вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи. 
За таких обставин, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанції було порушено норми матеріального права. Суд правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року – залишити без задоволення. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька