ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

23 червня 2026 року	Справа №160/165/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО МІЛК ГРУП» до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО МІЛК ГРУП» (далі – ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП», позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – Укртрансбезпека, відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Відділ, третя особа), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 11.12.2024р. № ПШ 076524 в розмірі 17 000,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на адресу ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» надійшла постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 076524 від 11.12.2024. Підставою для прийняття спірної постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу слугувало порушення позивачем вимог статті 48 Закону України від 05.04.2001 №2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-III), що підтверджується актом №063507 від 15.11.2024. Зі змісту означеного акту випливає, що працівниками контролюючого органу при проведенні перевірки транспортного засобу МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 виявлено порушення вимог статті 34 Закону №2344-III, а саме: перевізник не забезпечив виконання вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів України у сфері перевезення вантажів, а саме: відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, чим порушено вимоги пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106 (далі – Положення №340). Позивач вказує, що уповноваженими особами Відділу при проведенні рейдової перевірки та складанні акту від 15.11.2024 №АР063507 не встановлювалися порушення вимог статті 48 Закону №2344-III, а оскаржувана постанова не містить інформацію про те, що ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» допущено порушення вимог статті 34 Закону №2344-III та пункту 6.1 Положення №340. Позивач, з посиланням на пункт 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція №385), зазначає, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). Позивач звертає увагу, що законодавець, хоч і передбачив наявність обов`язку обладнання транспортного засобу тахографом або наявність індивідуальної контрольної книжки водія для автомобільних перевізників, проте не визначив процедури дотримання цього обов`язку для суб`єктів господарювання, які не надають послуги з перевезення вантажів, а здійснюють перевезення вантажу для власних потреб власними засобами, без залучення безпосередніх перевізників. Позивач вважає, що вимоги Інструкції №385 не поширюються на ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» під час здійснення перевезення 15.11.2024 за товарно-транспортною накладною №б/н від 15.11.2024, оскільки здійснюючи це перевезення ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» не проводило господарську діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами, що підтверджується змістом товарно-транспортної накладної №б/н від 15.11.2024, тому водій транспортного засобу не мав обов`язку мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, за відсутність якого до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17 000,00 грн. Позивач наголошує, що ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» не здійснює господарську діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами, а здійснює господарську діяльність із залученням транспортного засобу, що перебуває у позивача в тимчасовому платному користуванні на умовах оренди. Позивач також звертає увагу, що водій транспортного засобу надав індивідуальну контрольну книжку водія, яку працівники контролюючого органу залишили поза увагою. Отже, на думку позивача, наявність індивідуальної контрольної книжки водія на момент проведення перевірки транспортного засобу виключає можливість притягнення ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП», як юридичну особу, що здійснює господарську діяльність із залученням транспортного засобу та не проводить діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами до відповідальності за порушення вимог статті 60 Закону №2344-III. Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 15.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
28.01.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому Укртрансбезпека проти задоволення позову заперечує, посилаючись на статтю 48 Закону № 2344-III, якою обумовлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів. Відтак, під час перевірки виявлено порушення вимог абзацу 3 статті 60 Закону №2344-III. Як наслідок, за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено постанову від 11.12.2024 №076524. Згідно з копією акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР063507 від 15.11.2024, зокрема, встановлено, що під час перевірки виявлено порушення статті 34 Закону №2344-III, перевізник не забезпечив виконання вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів України у сфері перевезення вантажів, а саме: відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, чим порушено вимоги пункту 6.1. Положення №340, у тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена вимогами абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III (перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону №2344-III), а саме: відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу МАЗ д.н.з. НОМЕР_2 . Саме суб`єкт господарювання, який зацікавлений в доведенні своєї позиції, має надати всю інформацію, яка може вплинути на результат розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Відтак, доводи позивача є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення адміністративно-господарського правопорушення саме ним як суб`єктом господарювання. Згідно з товарно-транспортною накладною від 15.11.2024 автомобільним перевізником є ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП», про що зазначено в акті №063507. Товарно-транспортна накладна підтверджує факт надання послуг з перевезення вантажу, документує рух матеріальних цінностей та є одним із доказів реальності здійснення господарської діяльності з постачання. В спірному випадку підставою для висновків відповідача про порушення позивачем вимог Закону №2344-ІІІ слугувала відсутність на час проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, який повинен знаходитись у водія і надаватись для перевірки інспектуючим особам, а також встановлено, що транспортний засіб не обладнаний тахографом. З урахуванням вищезазначених приписів Положення №340 транспортний засіб може бути не обладнаний тахографом, якщо його маса не перевищує 3,5 тонн. Враховуючи імперативні вимоги пункту 6.1 Положення № 340, саме: для вантажних автомобілів понад 3,5 тон, встановлення тахографів є обов`язком, а не правом. Позивачем здійснювалось перевезення вантажу на ТЗ, що перевищує 3,5 тонн. У зв`язку з чим, транспортний засіб позивача мав бути обладнаний діючим та повіреним тахографом. Ведення водієм індивідуальної контрольної книжки не замінює обов`язок автомобільного перевізника використовувати для цього перевезення лише автомобіль, що обладнаний тахографом, а водія мати відповідні документи, які підтверджують його використання.
28.02.2025 до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, з яких випливає, що кваліфікуючою умовою для визнання учасника суспільних відносин перевізником є наявність у такого учасника правового статусу фізичної особи чи правового статусу юридичної особи та залучення у процесі переміщення вантажу у просторі із використанням вантажного автомобілю та праці найманого водія. Відповідно до пункту 1.3. Положення №340, вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами. Разом з цим, згідно з пунктом 1.4. Положення № 340, це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються: фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв. Позивач не є фізичною особою, яка за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв здійснював перевезення вантажу, відповідно до наданої товарно-транспортної накладної від 15.11.2024.
05.03.2025 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивач звертає увагу, що твердження суб`єкта владних повноважень про те, що ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» допущено порушення вимог статті 48 Закону №2344-III за результатами проведення рейдової перевірки транспортного засобу МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 є повністю безпідставним та необґрунтованим, оскільки спростовується складеним працівниками Відділу актом від 15.11.2024 №АР063507. Позивач зауважує, що ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» не відноситься до категорії автомобільних перевізників, оскільки підприємство з моменту проведення державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, не надавало і не надає послуги з перевезення вантажів іншим юридичним та/або фізичним особам відповідно до укладених договорів про перевезення вантажу транспортними засобами. Станом на момент проведення перевірки, ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» не проводило діяльність у сфері перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами на адресу інших суб`єктів господарювання. Наявність індивідуальної контрольної книжки водія на момент проведення перевірки транспортного засобу виключала можливість притягнення ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» як юридичну особу, що здійснює господарську діяльність із залученням транспортного засобу та не проводить діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) за порушення вимог статті 60 Закону №2344-III.
Ухвалою суду від 21.03.2025 зупинено провадження у справі №160/165/25 до набрання законної сили судовим рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у адміністративній справі №420/13670/24.
Ухвалою суду від 23.06.2026 провадження у справі поновлено.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
Посадовими особами відповідача 15.11.2024 на автодорозі дорозі М-29, Харків-Красноград-Перещепине-Дніпро, 159 км + 159 м проведено перевірку транспортного засобу марки МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОК «ГОСПОДАР», автомобільний перевізник - ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» (згідно з товарно транспортною накладною б/н від 15.11.2024), під керуванням водія ОСОБА_1 , про що складено акт від 15.11.2024 №063507 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
У наведеному акті зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення вимог статті 34 Закону №2344-ІІІ, а саме: перевізник не забезпечив виконання вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів України у сфері перевезення вантажів, а саме: відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, чим порушено вимоги пункту 6.1. Положення №340; у тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена вимогами абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III: перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону №2344-III, а саме: відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу МАЗ д.н.з. НОМЕР_2 . 
11.12.2025 відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №076524, з якої випливає, що ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» допущено порушення статті 48 Закону №2344-III, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, що підтверджується актом №АР063507 від 15.11.2024 та накладено на ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.
Вважаючи оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з частиною 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначенні Законом №2344-ІІІ.
Статтею 1 Закону №2344-ІІІ визначені терміни:
автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;
вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;
вантажовідправник - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж;
вантажоодержувач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка здійснює прийом вантажу та розвантаження транспортного засобу у порядку, встановленому законодавством;
документи на вантаж - документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про транспортно-експедиторську діяльність», «Про транзит вантажів», інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом;
товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.
Статтею 18 Закону №2344-ІІІ встановлено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:
організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку, відповідно до вимог законодавства України здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;
забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;
здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Відповідно до частини 12 статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
В силу частини 7 статті 6 Закону №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.
Приписами частини 14 статті 6 Закону №2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок № 1567; в редакції, чинній на момент проведення перевірки).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
За приписами пункту 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону № 2344-III; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Відповідно до пунктів 20, 21 Порядку № 1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
На підставі статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Статтею 48 Закону №2344-III визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Згідно зі статтею 49 Закону №2344-III водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі); дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.
Аналіз вказаних норм Закону № 2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем, при визначенні документів для здійснення перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, а тому до переліку документів для здійснення перевезень вантажів віднесено також інші документи, що передбачені законодавством.
Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону № 2344-III та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту та зв`язку України затверджено Положення № 340.
Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (пункт 1.2. Положення № 340).
За правилами пункту 1.3. Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).
Приписами пункту 1.4. Положення № 340 передбачено, що це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються: фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв; під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій; транспортними засобами Міністерства внутрішніх справ України (у тому числі Національної гвардії України), Міністерства оборони України, Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Національної поліції України та Державної прикордонної служби України або транспортними засобами, орендованими ними без водія, коли такі перевезення здійснюються з метою виконання завдань, покладених на ці державні органи, та під їх контролем; сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств; закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності; транспортними засобами спеціального та спеціалізованого призначення суб`єктів господарювання незалежно від форм власності, що здійснюють експлуатаційне утримання, будівництво та поточний ремонт автомобільних доріг загального користування, вулиць у населених пунктах, а також інших об`єктів транспортної інфраструктури в радіусі не більше 150 км від об`єкта будівництва (ремонту), які обладнані спеціальними світловими сигнальними пристроями відповідно до пункту 3.6 розділу 3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за умови наявності у водія відповідного транспортного засобу первинного документа, що фіксує маршрут руху такого транспортного засобу, а також у разі забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів і виникнення інших перешкод у дорожньому русі.
Відповідно до пункту 6.1. Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв (пункт 6.3. Положення № 340).
Згідно з пунктом 7.1. Положення № 340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.
Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку прийняттям відповідачем постанови про накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Підставою для накладення штрафу згідно з вказаними постановами стало порушення позивачем вимог пункту 6.1 Положення № 340 - відсутність у водія транспортного засобу на момент проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.
Предметом рейдової перевірки у цій справі був вантажний автомобіль з повною масою понад 3,5 тонн, який не був обладнаний тахографом
У постанові від 11.03.2020 у справі № 823/1199/17 Верховний Суд, аналізуючи положення статті 18 Закону №2344-III, пунктів 6.1., 6.3. Положення № 340, зазначив, що згідно з визначенням цього Положення тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.
Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.
Отже, відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, за наявності індивідуальної контрольної книжки водія, не свідчить про відсутність у перевізника документів, передбачених законодавством.
Якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом водій зобов`язаний вести облік робочого часу за допомогою індивідуальної контрольної книжки. Водночас водій не може посилатися на наявність індивідуальної контрольної книжки, якщо він не пред`явив її інспектору під час перевірки.
Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.
У відповідності до пункту «а» пункту 1 статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.
Згідно з пунктом 3 статті 10 цієї Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.
Приписи пункту «а» частини першої статті 10 вказаної Конвенції, є універсальними для будь-якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.
Водночас ведення тахографу передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі для вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонн.
Водії, які здійснюють перевезення вантажів на вантажних автомобілях з повною масою понад 3,5 тонн, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. 
У разі, якщо ТЗ не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.
Матеріали справи містять копію індивідуальної контрольної книжки водія з записами за: 14.06.2024, 15.06.2024, 22.06.2024, 23.06.2024, 05.07.2024, 06.07.2024, 21.07.2024, 22.07.2024, 24.07.2024, 25.07.2024, 28.07.2024, 01.08.2024, 05.08.2024, 07.09.2024, 01.10.2024, 16.10.2024, 13.11.2024, 15.11.2024.
Так, у справі, що розглядається, судом встановлено та сторонами не заперечується, що при проведенні перевірки у водія ОСОБА_1 була наявна індивідуальна контрольна книжка та пред`явлена уповноваженій особі Укртрансбезпеки під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу. 
Разом з цим, відповідач наполягає на тому, що індивідуальна контрольна книжка водія є належним документом виключно у разі відсутності обов`язку встановлення тахографа.
Верховний Суд у постанові від 10.07.2025 у справі №620/5897/23 зазначив, що у ситуації, коли тахограф у транспортному засобі був відсутній, позивач мав право вести облік режиму праці та відпочинку водіїв за допомогою індивідуальної контрольної книжки. Ненадання під час перевірки такого документа свідчить про невиконання позивачем вимог, визначених статтею 48 Закону № 2344-III. Згідно зі статтею 49 Закону № 2344-III водій зобов`язаний мати при собі й пред`являти під час перевірки документи, які підтверджують облік режиму праці та відпочинку.
Суд не стверджує про подібність правовідносин у справі № 620/5897/23 та у справі, що розглядається, а використовує указаний підхід щодо обов`язку водія мати при собі й пред`являти під час перевірки документи, які підтверджують облік режиму праці та відпочинку.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.05.2026 у справі №420/13670/24.
Отже, за обставинами цієї справи, на момент проведення рейдової перевірки водій ОСОБА_1 мав при собі та пред`явив посадовим особам Укртрансбезпеки індивідуальну контрольну книжку водія, яка містила відомості щодо режиму його праці та відпочинку.
З огляду на наведене, суд вважає, що водієм було виконано обов`язок щодо ведення та пред`явлення документа, який підтверджує облік режиму праці та відпочинку. Відтак відсутність у транспортному засобі тахографа за наявності індивідуальної контрольної книжки водія, яку було пред`явлено під час перевірки, сама по собі не свідчить про відсутність обліку режиму праці та відпочинку водія та не може розцінюватися як порушення вимог статей 48, 49 Закону України «Про автомобільний транспорт».
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем та водієм позивача дотримані вимоги законодавства, що підтверджує відсутність порушення з боку позивача статті 48 Закону №2344-ІІІ.
Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №076524 від 11.12.2025 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» у цій справі представляв адвокат Вакуленко Д.О., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП №001310, котре видано Радою адвокатів Запорізької області 29.06.2017.
У позовній заяві позивач зазначив про понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.
Разом із тим матеріали справи не містять доказів на підтвердження фактичного понесення таких витрат та їх розміру, зокрема договору про надання правничої допомоги, акта приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), документів, що підтверджують оплату послуг адвоката, або інших доказів, які б свідчили про обсяг наданої правничої допомоги та вартість таких послуг.
Частинами 3-5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог; для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог; у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Таким чином, питання розподілу понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу буде розглянуто судом після надання позивачем відповідних доказів в порядку статей 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2422,40 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією №13935 від 18.12.2024.
Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 2422,40 грн.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО МІЛК ГРУП» (адреса: вул. Старокозацька, 38, прим. 1, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43907723) до Державної служби України з безпеки на транспорті (адреса: вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39816845), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті (адреса: вул. Воскресенська, 24, м. Дніпро, 49000) про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО МІЛК ГРУП» адміністративно-господарського штрафу від 11.12.2024 №076524 в розмірі 17 000,00 грн. 
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО МІЛК ГРУП» за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар