УХВАЛА
22 червня 2026 року
м. Київ
справа № 753/7922/25
провадження № 61-5782ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М.(суддя-доповідач), Карпенко С. О., 
Мартєва С. Ю.,
розглянув заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стеценко Юрій Володимирович, про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 03 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), назва якого змінена на Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, Першої київської державної нотаріальної контори, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні майном,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), назва якого змінена на Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, Першої київської державної нотаріальної контори, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , в якому просила скасувати державну реєстрацію арешту, проведену Першою київською державною нотаріальною конторою 25 жовтня 2004 року щодо будинку АДРЕСА_1 , 1/3 частина якого належить ОСОБА_1 на праві власності.
Дарницький районний суд міста Києва рішенням від 19 червня 2025 року, 
з урахуванням ухвали цього ж суду від 20 серпня 2025 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задовольнив.
Скасував арешт, накладений Першою київською державною нотаріальною конторою від 25 жовтня 2004 року на будинок 
АДРЕСА_1 , 1/3 частина якого належить ОСОБА_1 .
Стягнув з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) та Першої київської державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення.
Дарницький районний суд міста Києва додатковим рішенням від 20 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнив.
Стягнув з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) та Першої київської державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати в розмірі 7 404 грн з кожного.
Не погодившись з рішенням Дарницького районного суду міста Києва 
від 19 червня 2025 року та додатковим рішенням цього ж суду від 20 серпня 2025 року, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (місто Київ), назва якого змінена на Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, та Перша київська державна нотаріальна контора оскаржили їх в апеляційному порядку.
Київський апеляційний суд постановою від 03 березня 2026 року апеляційні скарги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
(місто Київ), назва якого змінена на Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, та Першої київської державної нотаріальної контори задовольнив.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 червня 2025 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 20 серпня 2025 року про виправлення описки, та додаткове рішення цього ж суду від 20 серпня 2025 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 залишив без задоволення.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), назва якого змінена на Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 1 816,80 грн.
У квітні 2026 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стеценко Ю. В., на постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2026 року.
Верховний Суд ухвалою від 04 травня 2026 року відкрив касаційне провадження у даній справі та витребував з Дарницького районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 753/7922/25.
11 червня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стеценко Ю. В., про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 03 березня 2026 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Заяву мотивовано тим, що 04 червня 2026 року представник Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України звернувся до Дарницького районного суду міста Києва із заявою про видачу, зокрема виконавчого листа у справі № 753/7922/25 щодо примусового виконання судового рішення. Оскаржувана постанова Київського апеляційного суду 
від 03 березня 2026 року у справі № 753/7922/25 може бути скасована, натомість державний або приватний виконавець можуть вжити заходів щодо обмеження прав   ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні. При скасуванні постанови апеляційного суду ОСОБА_1 змушена буде витрачати час і сили на скасування вже вжитих виконавцем заходів щодо примусового виконання рішення суду. Крім того, ОСОБА_1 є пенсіонером, стягнення з її пенсії коштів на примусове виконання рішення суду ставить її у скрутне становище виживання.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Вирішуючи клопотання про зупинення виконання судових рішень, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
У статті 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Клопотання / заява про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (зокрема у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови). У клопотанні /заяві особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.
Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункт 55), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у більшості правових систем існують процедури зупинення або відстрочення виконання рішення; зупинення або відстрочення є, безперечно, необхідними в деяких випадках.
Оскаржене судове рішення підлягає примусовому виконанню лише в частині стягнення судових витрат, проте доводи заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стеценко Ю. В., не свідчать про необхідність зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 03 березня 2026 року в частині стягнення судових витрат, оскільки в обґрунтування наведених у клопотанні обставин заявниця не надала доказів вчинення дій, спрямованих на реалізацію оскарженого судового рішення у вказаній частині, зокрема доказів відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення в частині стягнення судових витрат (копія постанови про відкриття виконавчого провадження), а відтак наразі не доведено реальність настання обставин, на які вона посилається.
Оскільки постанова Київського апеляційного суду від 03 березня 2026 року про залишення позовних вимог без задоволення не підлягає примусовому виконанню, тому підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стеценко Ю. В., про зупинення виконання оскарженого судового рішення до закінчення його перегляду в касаційному порядку відсутні.
Ураховуючи вказане, у задоволенні заяви  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стеценко Ю. В., про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 03 березня 2026 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку необхідно відмовити.
Суд звертає увагу заявниці, що у разі вчинення дій, спрямованих на реалізацію оскаржуваного судового рішення, остання не позбавлена права повторно звернутися із заявою (клопотанням) про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 03 березня 2026 року в частині стягнення судових витрат до закінчення її перегляду в касаційному порядку, з наведенням обґрунтування вказаними належними та допустимими доказами.

Керуючись статтями 260, 394, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стеценко Юрій Володимирович, про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 03 березня 2026 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:	І. М. Фаловська С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв