Справа № 465/2178/24 
Провадження 2/465/185/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
01.06.2026 року         м. Львів 

Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Гулієвої М. І.,
за участі секретаря судових засідань Янковської С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.07.2023 о 17 год. 25 хв. у м. Львові на перехресті вулиць Трускавецька – Тролейбусна, водій автомобіля BMW 118D д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 рухаючись на другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, у результаті чого сталось зіткнення з автомобілем Renault ZOE д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо – транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальної шкоди, травмованих не має. Постановою Франківського районого суду м. Львова від 27.07.2023 у судовій справі №465/5390/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 відповідно до полісу №АТ3198546 була застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА". Відповідно до висновку експерта за результатми проведення автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно - відновлювальних робіт (ні з , ні без ПДВ) становить 352 598,05 грн. З урахуванням викладеного, позивачка просить стягнути з ПАТ "НАСК"ОРАНТА" страхове відшкодування в розмірі 37208,14 грн., а з ОСОБА_2 194 098,05 грн., а також понесені судові витрати.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17.04.2024 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, у справі призначено підготовче засідання.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Приступа Л.Л. просить відмовити у задоволенні позову, вважає, що позовні вимоги є безпідставними. Зазначає, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 перед іншими учасниками руху була застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/3198546, з лімітом відповідальності страховика 160 000,00 гривень за шкоду заподіяну майну потерпілого. Розмір франшизи за цим договором становить 1500,00 грн., який ОСОБА_2 було компенсовано позивачці ОСОБА_1 . Зазначає, що відповідно до долученого представником позивача копії розрахунку страхового відшкодування та страхового акту, зробленого ПАТ "НАСК "ОРАНТА", розмір матеріального збитку становить 141 131,43 грн. Тобто такий розмір збитків є в межах страхової суми за договором № АТ/3198546, укладеним з ПАТ "НАСК "ОРАНТА". Згідно положень п.8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. за №:142/5/2092, - Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (Сврз) та величини ВТВ. У разі визначення вартості матеріального збитку враховується фактичний технічний стан складових частин КТЗ до події (ДТП, страховий випадок, стихійне лихо, протиправні дії, розукомплектування тощо). 
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 25.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу.
На підставі розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м.Львова №370/Р від 21.10.25, рішення зборів суддів Франківського районного суду м.Львова від 10.10.25 та протоколу повторного автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Гулієвій М.І.
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львові Гулієвої М.І. прийнято справу до розгляду, продовжено судовий розгляд та призначено судове засідання.
В матеріалах цивільної справи міститься заява представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Ільківа Миколи Миколайовича та представника Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" – Ходоновича П.М. про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі №465/2178/24 в частині позовних вимог до страхової компанії.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.02.2026 затверджено мирову угоду у цивільній справі № 465/2178/24 в частині позовних вимог до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", з умовами викладеними в мотивувальній частині ухвали, у зв`язку із затвердженням мирової угоди, провадження у справі №465/2178/24 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення страхового відшкодування майнової шкоди закрито.
В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи.
Представник позивача - адвокат Ільків М.М. подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позов підтримує, просить задоволити.
В матеріалх справи містяться заяви представника відповідача - адвоката Приступи Л.Л. про розгляд справи без його участі та участі відповідача.
За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У відповідності до ч.1 ст.4 цього кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 27.07.2023 в адміністративній справі №465/5390/23,яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., а також стягнено з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 536,80 грн. в користь держави.
Згідно з постановою 10.07.2023 року о 17 год.25 хв. у м. Львові на перехресті вулиць Трускавецька – Тролейбусна, водій автомобіля BMW 118D д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 рухаючись на другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, у результаті чого сталось зіткнення з автомобілем Renault ZOE д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо – транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальної шкоди, травмованих не має.
Судом встановлено, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відтак, вказана постанова є обов`язковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому його вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не підлягає доказуванню. Так само, не потребують доказуванню дата, час, місце та обставини вчинення ДТП, оскільки такі встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили.
З протоколу огляду транспортного засобу від 12.07.2023 та страхового акту №ОЦВ-23-13-93979/1 від 02.10.2023 вбачається, що відповідальність ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП була застрахована в ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (поліс №АТ3198546), ліміт відповідальності страховика згідно полісу - 160 000,00 грн. 
Дана обставина підтверджена копією полісу №АТ3198546 обов"язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За положеннями ст.979 ЦК України, договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Нормативно – правовим актом, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.
Відповідно до ст.6, пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено правило, згідно з яким, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно положень ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Під час судового розгляду справи, як вже зазначалося раніше, провадження у справі в частині позовних вимог до страхової компанії закрито у зв"язку з досягненням домовленостей щодо розміру страхового відшкодування, а відтак укладення мирової угоди.
Нормами ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18 (провадження № 61-10773св20), визначено, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
В матеріалах справи міститься оригінал висновку судового експерта Галамая Богдана Івановича №87 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, складений 07 серпня 2023 року.
Згідно висновку, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Renault Zoe 5dr 6АТ"
реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 10.07.2023, в цінах, станом на момент його останнього огляду 02.08.2023 року, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ), становить 352598,05 грн. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля "Renault Zoe 5dr 6АТ" реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП 10.07.2023 станом на момент його останнього огляду 02.08.2023 року становить 173 149,06 грн.
Крім того, в матеріалах справи міститься звіт №07-D/13/15 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, від 09.08.2023, відповідно до якого вартість (розмір) матеріального збитку завданого КТЗ, приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин та становить 141 131,43 грн.
Суд бере до уваги саме висновок судового експерта Галамая Богдана Івановича №87 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, складений 07 серпня 2023 року, оскільки такий, згідно з ч.5 ст.106 ЦПК України підготовлено для подання до суду, судовий експерт відповідно до ч.7 ст.102, ч.5 ст.106 ЦПК України обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст.384 КК України (зазначено в самому висновку).
Натомість, звіт оцінювача, як випливає зі змісту звіту, містить лише професійне судження оцінювача.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691- цс 15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Також, суд звертає увагу на те, якщо страховик відповідача визначає розмір страхової виплати (страхового відшкодування) меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), то такий розмір може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу його відповідальності.
Як випливає з вищенаведеного, на водія, винного в ДТП, покладається обов"язок сплатити різницю між розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, без врахування коефіцієнта зносу складових автомобіля.
Як вже зазначено раніше, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Renault Zoe 5dr 6АТ" реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 10.07.2023, становить 352598,05 грн.
Страховою компанією позивачці виплачено страхове відшкодування в розмірі 158 500, 00 грн.,відповідачем компенсовано позивачці 1500грн.франшизи. 
Різниця між розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням і сплаченою франшизою становить 192 598,05 грн.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачці пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачці розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивачки підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у даному випадку відповідальність щодо відшкодування завданої шкоди несе відповідач ОСОБА_2 в межах різниці між розміром фактично завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі, оскільки такі не спростовані відповідачем.
Відповідачем не долучено будь - яких доказів, які б спростовували наявні в матеріалах справи документи, чи докази, котрі свідчать про те, що в даних документах наявні неповні, недостовірні дані з приводу обставин ДТП та встановлення розміру відшкодування, яке має бути виплачене позивачу.
Для спростування доводів позову відповідач не подав належних і допустимих доказів, визначених законом.
Дії відповідача зумовили цивільно-правові наслідки, які були спричинені дорожньо-транспортною пригодою, а тому позивачкою право вимоги до винної особи про виплату різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою обґрунтоване належними та допустимими доказами в справі.
Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).
Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до змісту ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
На підставі викаденого, керуючись ст. ст. 3, 10, 81, 89, 223, 258, 259, 263, 265, 280 - 287 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) страхове відшкодування в розмірі 192 598 (сто дев"яносто дві тисячі п"ятсот дев"яносто вісім) гривень 05 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1795 (одна тисяча сімсот дев"яносто п"ять) гривень 50 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя М. І. Гулієва