УХВАЛА

08 червня 2026 року
м. Київ

справа № 450/4253/24
провадження № 61-7517ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», яка подана представиком Семкою Михайлом Олеговичем, на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2025 року, додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 листопада 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 травня 2026 року (повний текстсудового рішення складено 07 травня 2026 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», треті особи: ОСОБА_2 , Львівська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Львів Газзбут», про захист прав споживача житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що    ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про захист прав споживача, в якому просить визнати нарахований  ОСОБА_1 . Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ»(далі - ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ») борг з оплати за природний газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 як власниці (побутовому споживачу) садового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 45 127,00 грн безпідставним.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 28 серпня 2024 року  ОСОБА_1  отримала від ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» за вих.№ 119/4.3.1-41726-2024/220285472 від 21 серпня 2024 року лист Повідомлення про припинення споживання природного газу. Зі змісту цього Повідомлення від 21 серпня 2024року вбачається, що нібито позивачка, як власниця садового будинку розташованого за адресою:  АДРЕСА_1 , отже побутового споживача природного газу за даними відповідача обліковується заборгованість з оплати за нібито спожитий природний газ за період з 01 травня 2022 року по 31 липня 2024 року в розмірі 46 254,14 грн. Проте, позивачка стала власницею цього садового будинку лише у червні 2023 року, як нерухомого майна не реалізованого на електронних торгах з примусової реалізації майна боржника ( ОСОБА_2 ) та залишеного стягувачем   ОСОБА_1 . При цьому, позивачка реально отримала змогу користуватись цим будинком лише з 30 жовтня2023 року. Більше того споживачем природного газу на об`єкті є лише з грудня 2023 року. І з цього часу на об`єкті було спожито всього 2081,00 куб.м., за які  ОСОБА_1 регулярно здійснює поточні оплати відповідачу за реально нею спожитий природний газ, всього за період з січня по липень 2024 року здійснено оплату на загальну суму 16 585,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. Однак, вже в січні 2024 року відповідач в особистому кабінеті споживача ОСОБА_1 вказав, що вона нібито за грудень 2023 року спожила всього 6218,45 куб.м. природного газу. Зважаючи на ці обставини представник позивача зазначає, що набуття позивачкою у власність будинку лише 01 червня 2023 року виключає навіть теоретичну можливість споживання нею природного газу за період з 01 травня 2022 року та спростовує відповідні твердження відповідача. Однак незважаючи на набуття  ОСОБА_1 у власність об`єкту 01 червня 2023 року фактично до 30жовтня 2023 року об`єктом користувався його попередній власник  ОСОБА_2 , який імовірно й накопичив борг за споживання на об`єкті природного газу в розмірі в розмірі 46 254,14 грн за період з 01 травня 2022 року по 30 жовтня 2023 року. Як зазначав представник позивача незмінність показів ПЛГ: марка BK-G4, типорозмір G-4, зав. № 411087, з 30 жовтня 2023 року по 12 грудня 2023 року підтверджує той факт, що природним газом в цьому будинку  ОСОБА_1 почала користуватись лише з 12 грудня 2023 року, тобто після того як представники газової компанії замінили лічильник, і відповідно первинним, так званим «нульовим», показом нового газового лічильника встановленого в будинку позивачки 12 грудня 2023 року є показник 33469,00 куб.м. З наведених підстав просили позов задоволити.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано нарахований ОСОБА_1 ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» борг з оплати за природний газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 як власниці (побутовому споживачу) садового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 45 127,00 грн безпідставним.
Додатковим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Cтягнуто з ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 29 833,00 грн.
Постановою Львівського апеляційного суду від 07 травня2026 року апеляційну скаргу ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2025 року залишено без задоволення. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2025 року залишено без змін.
Апеляційну скаргу ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» на додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 листопада 2025 року задоволено частково. Додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 листопада 2025 року змінено, зменшено розмір стягнення з ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу - з 29 883,00 грн до 12 000,00 грн. В іншій частині вимог заяви відмовлено.
03 червня2026 року ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» через підсистему «Електронний суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, через представника  ОСОБА_3 , на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2025 року, додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 листопада 2025 рокута постанову Львівського апеляційного суду від 07 травня 2026 року, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)
Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У постанові Великої Палати Верховного Судувід 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що «предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання недійсним кредитного договору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». Справа № 496/3134/19 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 496/3134/19 є малозначною у силу вимог закону … Отже, у малозначній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом».
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про захист прав споживачів.
Справа № 450/4253/24 є малозначною в силу вимог закону.
ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» у касаційній скарзі вказує, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки у зв`язку із суттєвими змінами законодавства, що регулює правовідносини між суб`єктами ринку природного газу та споживачами, відсутні будь-які висновки Верховного Суду щодо подібних правовідносин, про які детально викладено в наступних розділах касаційної скарги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснює постачання природного газу понад 12 млн. побутових споживачів, в той час як судами першої та апеляційної інстанцій дедалі частіше ухвалюються рішення без врахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, які були ухваленні щодо інших постачальників. Крім цього, ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» був позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи, оскільки між    ОСОБА_1 та ТОВ «ГК «Нафтогаз України» відсутні інші судові спори.
ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» у касаційній скарзі вказує, що справа становить значний суспільний інтерес та виняткове значення для відповідача, оскільки з урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Проте ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» не обґрунтовує, чому відповідно до цього Кодексу він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді інших справ, в чому проявляється значний суспільний інтерес та виняткове значення для товариства цієї справи та чому касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа становить значний суспільний інтерес та виняткове значення для ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» і був позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням та касаційна скарга стосується питань права, що мають фундаментальне значення для єдиної правозастосовчої практики. 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження належить відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», яка подана представиком Семкою Михайлом Олеговичем, на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2025 року, додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 листопада 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», треті особи: ОСОБА_2 , Львівська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Львів Газзбут», про захист прав споживача житлово-комунальних послуг.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар 

Є. В. Краснощоков 

В. І. Крат