Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/1654/26
Номер провадження 2/299/798/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, 

В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 від імені та в інтересах якої діє адвокат Бора Ю.В., звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є спадкоємцем по смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 12.09.1962 року, свідоцтвом про укладення шлюбу позивача (зміна прізвища) серії НОМЕР_2 від 07.01.1984 року. Заповіту покійна не залишила. Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Позивач як дочка є спадкоємцем за законом першої черги. Батько позивача (чоловік спадкодавця), ОСОБА_3 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місцем відкриття спадщини є с. Чепа Берегівського району. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Пийтерфолвівської сільської ради від 07.08.2024 року №302. Позивач спадщину прийняла в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Пийтерфолвівської сільської ради від 07.08.2024 року №303. Згідно положень ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Покійній матері позивача на праві приватної власності належало таке нерухоме майно: житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки площею 0,18 га (з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та господарських будівель), площею 0,25 га (з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства) на території Чепівської сільської ради. З часу відкриття спадщини весь ризик та тягар утримання цього нерухомого майна несе позивач. Набути право власності на спадкові речові права шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують належність майнових прав покійному спадкодавцю. Така ситуація обумовлена тим, що у документованих матеріалах, що залишилися по смерті матері, оригіналів документів такого характеру віднайдено не було. За вказаних обставин державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовила (повідомлення від 26.02.2026 року №34/01-16). За таких обставин позивач змушена звернутися до суду із даним позовом про визнання за нею права власності на спадковий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування за законом.
Позивач та її представник у підготовче засідання не з`явилася, однак представник позивача подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.
Представник відповідача будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, заперечень проти вимог позивача не має. 
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в підготовче засідання також не з`явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 11.10.201004.04.2025 померла мати позивача ОСОБА_2 , останнє місце проживання якої було. Чепа Берегівського району. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Пийтерфолвівської сільської ради від 07.08.2024 року №302.
За час свого життя мати позивача заповіт не залишила. 
Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на наступне нерухоме майно:
- житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; на який спадкодавцем не виготовлено правовстановлюючих документів;
- земельна ділянка площею 0,18 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та господарських будівель на території Чепівської сільської ради та земельна ділянка площею 0,25 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Чепівської сільської ради, які належали спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗК №010062 від 15.06.2002 року.
Крім позивача інших спадкоємців немає.
Суд констатує, що позивач після смерті своєї матері відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за законом спадщину прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з нею, обробляла земельну ділянку, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Пийтерфолвівської сільської ради від 07.08.2024 року №303.
Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.
В зв`язку з необхідністю оформлення спадкових прав після смерті матері, позивач звернулася до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., де їй було надано лист відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно від 26.02.2026 року №34/01-16.
Разом з цим правовстановлюючих документів на житловий будинок спадкодавцем за життя не виготовлено, а оригінал державного акта на право власності на земельні ділянки втрачено. 
Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. 
Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. 
Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. 
Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 12.03.2026 року №147 на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 правовстановлюючі документи не оформлено. Рік будівництва будинку – 1989.
Відповідно до п.1 розділу ІІ «Інструкції з ведення по господарського обліку B сільських, селищних та міських радах», затвердженої наказом Державної служби статистики України від 11.04.2016 року №56, домогосподарство з реєстрацією місця проживання на території населеного пункту разом із нерухомістю, якою воно володіє або користується є об`єктом по господарського обліку.
Згідно витягу з погосподарського обліку від 16.03.2026 року №40, виданого виконавчим комітетом Пийтерфолвівської сільської ради, житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за покійною ОСОБА_2 .
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Згідно положень ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 
Відповідно до рішення Великоком`ятівської сільської ради від 28.12.2011 року спадкодавцю ОСОБА_4 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, яка розташована по АДРЕСА_2 .
Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).
Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 18, 81, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК України, статтями 16, 1216, 1220, 1222, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги задоволити.
У порядку спадкування за законом визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на:
- житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку площею 0,18 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та господарських будівель на території Чепівської сільської ради;
- земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Чепівської сільської ради.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 21.05.2026. 

Головуючий	Левко Т. Ю.