ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/3426/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., 

за участі секретаря судового засідання - Купрейчук С.П.

за участю представників: 
відповідно до протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро"
на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024
(Суддя - Мартинюк С.В.)
на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 (в частині грошових вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області)
(Суддя - Мартинюк С.В.)
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2026 
(Колегія суддів: Верхогляд Т.А. - головуючий, Іванов О.Г., Чередко А.Є.)
у справі № 904/3426/24
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА"
про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:
1. 30.09.2024 року до суду через систему "Електронний суд" від ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 1 739 504,10 грн та судового збору у розмірі 4 844,80 грн.
2. Заяву обґрунтовано тим, що у ГУ ДПС у Дніпропетровській області за платником податків ТОВ "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" обліковується не заявлений до суду податковий борг на загальну суму 1 739 504,10 грн (основний платіж 1 409 843, 30 грн, штрафна санкція 305 818, 84 грн, пеня 23 841, 96 грн).
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
3. Оскаржується ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 у цій справі визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" на суму 4 844, 80 грн - 1 черга (витрати зі сплати судового збору); 9 932, 19 грн - 2 черга (зобов`язання зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне страхування); 1 399 911, 11 грн - 3 черга (вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)); 329 660, 80 грн - 6 черга (штрафна санкція).
4. Оскаржується ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 у цій справі за підсумками попереднього засідання, в частині визнання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" у розмірі 4 844, 80 грн витрат на сплату судового збору - 1 черга, 9 932, 19 грн зобов`язання зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне страхування - 2 черга, 1 399 911, 11 грн вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язків платежів) - 3 черга, 329 660, 80 грн. штрафна санкція - 6 черга.
5. Також оскаржується постанова Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2026, якою ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 про результати розгляду заяви конкурсного кредитора про грошові вимоги до банкрута у справі № 904/3426/24 - залишено без змін. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 за підсумками попереднього судового засідання у справі № 904/3426/24 залишено без змін.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги (з урахуванням доповнень)
6. До Верховного Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 у справі № 904/3426/24, якою визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА", ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 у справі № 904/3426/24 за підсумками попереднього засідання в частині визнання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2026 у справі № 904/3426/24, а справу № 904/3426/24 передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.
7. В обґрунтування підстав для задоволення касаційної скарги Скаржник наводить наступні доводи:
7.1. Суд апеляційної інстанції застосував норми пункту 49.13 статті 49, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, а також пункту 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (далі - Порядок № 21), без урахування правових висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 24.02.2022 у справі № 640/20426/20, від 16.12.2024 у справі № 160/4432/21 та від 22.05.2025 у справі № 320/29471/23, згідно з якими значення рядка 21 декларації переноситься до рядка 16.1 наступного звітного періоду та впливає на подальший розрахунок показників декларації.
7.2. Висновок Верховного Суду щодо питання застосування положень пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, підпунктом 5 пункту 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016 у подібних правовідносинах, відсутній.
7.3. Скаржник також вказує, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки рішенню Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 у справі № 160/4715/24, не встановив правового режиму суми 811 165,00 грн після ретроспективного прийняття декларації, не перевірив, чи існувала законна підстава для її неврахування у наступних періодах, та фактично поклав в основу висновків лише технічні відомості ІКП. Таке неповне дослідження доказів та неправильне застосування норм податкового законодавства призвели до помилкового висновку про обґрунтованість грошових вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області (пункт 1 частини 3 статті 310 ГПК України).
Відзиви
8. Відсутні.
Інші заяви та клопотання
9. Відсутні.
Розгляд касаційної скарги Верховним Судом
10. Заслухавши у відкритому судовому засіданні доповідь судді доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити виходячи з наступного.
11. Відповідно до приписів ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
12. Суди попередніх інстанцій встановили наступні фактичні обставини справи:
Ухвалою господарського суду від 02.09.2024 року відкрито провадження у справі №904/3426/24 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА". Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів до 19.02.2025. Призначено розпорядником майна боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича.
03.09.2024 року на офіційному веб-сайті Верховного Суду в мережі Інтернет господарським судом Дніпропетровської області здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" за №73939.
30.09.2024 року до суду через систему "Електронний суд" від ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 1 739 504,10 грн та судового збору у розмірі 4 844,80 грн.
На час розгляду кредиторських вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області за платником податків ТОВ "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" обліковувався не заявлений до суду податковий борг на загальну суму 1 739 504,10 грн (основний платіж 1 409 843,30 грн, штрафна санкція 305 818,84 грн, пеня 23 841,96 грн) а саме:
- по податку на додану вартість (код платежу 14010100) в сумі 1 624 078,91 грн:
- 515850,11 грн, (залишок суми) нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на додану вартість №9163847686 від 22.08.2022 терміном сплати 23.08.2022;
- 163891,00 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на додану вартість №9216368545 від 20.10.2022 терміном сплати 31.10.2022;
- 21293,00 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок №9013728508 від 02.02.2023 терміном сплати 02.02.2023;
- 1020,00 грн, нараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення рішення №0088920409 від 31.10.2022 терміном сплати 15.03.2023;
- 2040,00 грн, нараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення рішення №0016850408 від 27.01.2023 терміном сплати 21.03.2023;
- 2040,00 грн, нараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення рішення №0057610408 від 27.03.2023 терміном сплати 27.04.2023;
- 53492,00 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на додану вартість №9086159606 від 20.04.2023 терміном сплати 01.05.2023;
-3366,00 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на додану вартість №9118035706 від 22.05.2023 терміном сплати 30.05.2023;
- 238392,00 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на додану вартість №9146303167 від 20.06.2023 терміном сплати 30.06.2023;
- 4858,00 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на додану вартість №9179379171 від 20.07.2023 терміном сплати 31.07.2023;
- 13,92 грн пеня на податковий розрахунок з податку на додану вартість №9387999768 від 20.12.2021 терміном сплати 31.07.2023;
- 5578,23 грн пеня на податковий розрахунок з податку на додану вартість №9387999768 від 20.12.2021 терміном сплати 27.09.2023;
- 264454,00 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на додану вартість №9278736109 від 20.10.2023 терміном сплати 30.10.2023;
- 28822,00 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на додану вартість №9313985252 від 20.11.2023 терміном сплати 30.11.2023;
- 70261,20 грн, нараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення рішення №0315480408 від 03.11.2023 терміном сплати 30.11.2023;
- 143047,94 грн, нараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення рішення №0315430408 від 03.11.2023 терміном сплати 30.11.2023;
- 5112,84 грн пеня на податковий розрахунок з податку на додану вартість №9387999768 від 20.12.2021 терміном сплати 20.12.2023;
- 13136,97 грн пеня на податковий розрахунок з податку на додану вартість №9163847686 від 22.08.2022 терміном сплати 20.12.2023;
- 2813,87 грн, нараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення рішення №0059020408 від 08.02.2024 терміном сплати 24.04.2024;
- 4080,00 грн, нараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення рішення №0059020408 від 08.02.2024 терміном сплати 24.04.2024;
- 59695,37 грн, нараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення рішення №0059020408 від 08.02.2024 терміном сплати 24.04.2024;
- 1567,36 грн, нараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення рішення №0059020408 від 08.02.2024 терміном сплати 24.04.2024;
- 40,00 грн, нараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення рішення №0059020408 від 08.02.2024 терміном сплати 24.04.2024;
- 19213,10 грн, нараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення рішення №0304800408 від 23.05.2024 терміном сплати 05.07.2024;
- по податку на нерухоме майно (код платежу 18010400) Іларіонівська ТГ в сумі 101132,10 грн:
- 19740,50 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на нерухоме майно №9035123474 від 18.02.2022 терміном сплати 30.01.2023;
- 20347,90 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на нерухоме майно №9029350995 від 20.02.2023 терміном сплати 01.05.2023;
- 20347,90 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на нерухоме майно №9029350995 від 20.02.2023 терміном сплати 31.07.2023;
- 20347,90 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на нерухоме майно №9029350995 від 20.02.2023 терміном сплати 30.10.2023;
- 20347,90 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на нерухоме майно №9029350995 від 20.02.2023 терміном сплати 29.01.2024;
- по податку на нерухоме майно (код платежу 18010400) Дніпровська ТГ в сумі 4360,90 грн:
- 769,41 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на нерухоме майно №9034066501 від 17.02.2022 терміном сплати 30.01.2023;
- 586,90 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на нерухоме майно №9029232482 від 20.02.2023 терміном сплати 01.05.2023;
- 586,90 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на нерухоме майно №9029232482 від 20.02.2023 терміном сплати 31.07.2023;
- 586,90 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на нерухоме майно №9029232482 від 20.02.2023 терміном сплати 30.10.2023;
- 586,91 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на нерухоме майно №9029232482 від 20.02.2023 терміном сплати 29.01.2024;
- 621,94 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на нерухоме майно №9034882033 від 20.02.2024 терміном сплати 29.04.2024;
- 621,94 грн, нараховано платником самостійно грошове зобов`язання згідно податкового розрахунку з податку на нерухоме майно №9034882033 від 20.02.2024 терміном сплати 29.07.2024;
- заборгованість по єдиному соціальному внеску (код платежу 71010000) у сумі 9932,19 грн;
- 110,12 грн, декларацiя №9302099487 вiд 09.11.2023 термін сплати 09.11.2023;
- 5467,06 грн, декларацiя №9302099487 вiд 09.11.2023 термін сплати 09.11.2023;
- 1538,88 грн, декларацiя №9383019158 вiд 09.02.2024 термін сплати 09.02.2024;
- 597,11 грн, декларацiя №9123466515 вiд 09.05.2024 термін сплати 10.05.2024;
- 597,11 грн, декларацiя №9123466515 вiд 09.05.2024 термін сплати 10.05.2024;
- 597,11 грн, декларацiя №9123466515 вiд 09.05.2024 термін сплати 10.05.2024;
- 672,80 грн, декларацiя №9228687210 вiд 10.08.2024 термін сплати 10.08.2024;
- 352,00 грн, декларацiя №9228687210 вiд 10.08.2024 термін сплати 10.08.2024.
13. Суди попередніх інстанцій також зазначили про те, що Скаржник, оскаржуючи визнання вказаних кредиторських вимог, посилається на неврахування судом рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 року у справі № 160/4715/24, яким податковий орган було зобов`язано зареєструвати податкову декларацію за січень 2022 року датою отримання - 17.02.2022 року, а відтак податковий борг боржника підлягає зменшенню на суму 811 165,00 грн.
14. В оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції вказано про те, що апелянт не спростував доводи Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо того, що зі змісту податкової декларації з ПДВ за січень 2022 року сума від`ємного значення, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) та переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації), становить 811 165, 00 грн.
15. Разом з тим, суд апеляційної інстанції також вказав про те, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 року у справі №160/4715/24 податкова декларація з податку на додану вартість за січень 2022 року ТОВ "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" (реєстраційний номер 9033696313) була прийнята та зареєстрована Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області. Сума, на яку посилається апелянт, з урахуванням визначеного платником напряму використання від`ємного значення (податкового кредиту) у розмірі 811 165,00 грн, відображена в інтегрованій картці платника як переплата. Ці доводи також скаржником не спростовано.
16.  Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 4, 6 ст. 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.
Заява кредитора має містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування; відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог; перелік документів, що додаються до заяви.
До заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.
Для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.
Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.
Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.
Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.
Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.
За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.
Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.
17. Відповідно до абзацу 10 частини першої статті 1 КУзПБ кредитор юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
18. Грошове зобов`язання згідно абзацу 4 частини першої статті 1 КУзПБ це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
19. Відповідно до статей 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору. При цьому суд досліджує надані кредитором письмові докази, встановлює підстави виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характер та зміст та розмір.
20. Виходячи з вимог КУзПБ обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений саме на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (правова позиція Верховного Суду у постановах від 07.06.2018 у справі № 904/4592/15, від 21.05.2018 у справі №904/10198/15).
21. При цьому заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги, адже законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів.
22. Водночас, покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора кореспондує його праву на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №911/2498/18).
23. Відтак, саме на кредитора покладений обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про банкрутство, який передбачає подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. Неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора (постанови Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 918/1154/21, від 27.02.2024 у справі №902/1406/15).
24. Натомість обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (подібні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 02.06.2022 у справі № 917/1384/20, від 01.12.2022 у справі №918/1154/21, від 27.02.2024 у справі № 902/1406/15).
25. Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14.06.2023 у справі № 904/5743/20 дійшов висновку про те, що з огляду на положення статей 45 - 47 КУзПБ, податковий орган, так само як і інші конкурсні кредитори, повинен подати до господарського суду вимоги до боржника щодо його грошових зобов`язань по сплаті податків і зборів, що виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з документами, що ці зобов`язання підтверджують, а господарський суд зобов`язаний розглянути всі вимоги та заперечення проти них на підставі поданих кредитором і боржником документів, оцінити правомірність цих вимог незалежно від наявності в адміністративному суді спору щодо неузгодженого податкового зобов`язання, з якого сформована кредиторська вимога податкового органу.
26. Верховний Суд звертає увагу, що провадження у справі про банкрутство на відміну від позовного, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, одним із завдань має задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника.
27. Тож визнання кредиторських вимог у справі про банкрутство має своїм наслідком вплив не лише на права та інтереси самого кредитора (заявника) та боржника, а й на права та інтереси інших кредиторів у справі, адже в залежності від результату визнання їх судом перебуває можливість та обсяг розміру задоволення вимог таких кредиторів.
28. За цих умов, використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, що як наслідок порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також права боржника у справі про банкрутство.
29. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.
30. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (див. постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20, від 01.06.2021 у справі № 911/2581/14).
31. Отже, задля запобігання необґрунтованих вимог до боржника та порушень цим прав його кредиторів до доведення обставин, пов`язаних із виникненням заборгованості боржника - банкрута, пред`являються підвищені вимоги (підвищений стандарт доказування таких вимог).
32. Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому:
- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;
- при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;
- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (див. висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20).
33. Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів у разі ненадання заявником - кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог зумовлює прийняття судом рішення про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів.
34. Тому важливе значення під час розгляду судом заявлених у справі про банкрутство (неплатоспроможність) грошових вимог до боржника має застосування правил доказування та встановлення обґрунтованості таких вимог, що унеможливлюють визнання безпідставних вимог та включення їх до реєстру вимог кредиторів.
35. Суди попередніх інстанцій вказавши про те, що платник у формі податкової звітності об`єктивував власне волевиявлення щодо подальшого використання цієї суми шляхом спрямування останньої на наступний звітний період, не дослідили зібрані докази у справі з урахуванням того, що у відповідності до положень ст. 1 КУзПБ, конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
36. Тобто досліджуючи подану ГУ ДПС у Дніпропетровській області заяву про визнання грошових вимог суди попередніх інстанцій мали встановити обставини щодо обґрунтованості та розміру вимог вказаного кредитора незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку.
37. Разом з тим, суди попередніх інстанцій зазначили лише про те, що платник у формі податкової звітності об`єктивував власне волевиявлення щодо подальшого використання цієї суми шляхом спрямування останньої на наступний звітний період, без аналізу та дослідження зібраних доказів у справі, які б могли свідчити про те, що наступний звітний період міг включати правовідносини боржника, які також виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також не використали підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів, сутністю якого якраз є те, що перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку.
38. Вказане свідчить про те, що при постановленні оскаржуваних судових рішень суди попередніх інстанцій в частині розгляду кредиторських вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області не дослідили зібрані докази у справі, що мають значення для повного та всебічного розгляду справи в частині розгляду кредиторських вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області, про що обґрунтовано вказав Скаржник у касаційній скарзі (підпункт 7.3. пункту 7 вказаної постанови).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
39. Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
40. З урахуванням того, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суди попередніх інстанцій в частині розгляду кредиторських вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області не дослідили зібрані докази у справі, що мають значення для повного та всебічного розгляду справи в частині розгляду кредиторських вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області, про що обґрунтовано вказав Скаржник у касаційній скарзі (підпункт 7.3. пункту 7 вказаної постанови), колегія суддів суду касаційної інстанції, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України, дійшла висновку про задоволення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" та про скасування оскаржуваних судових рішень з направленням справи № 904/3426/24 в частині розгляду кредиторських вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.
Керуючись ст. ст. 240, 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024, ухвалу попереднього засідання Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 (в частині визнання грошових вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області) та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2026 у справі № 904/3426/24 скасувати.
3. Справу № 904/3426/24 в частині розгляду кредиторських вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" направити на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков
Судді В.І. Картере
К.М. Огороднік