Справа № 149/755/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

02 липня 2026 року  м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Васильєвої Т.Ю., 
секретар Манюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4833562 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
26.07.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою було укладено Додатковий договір до Договору № 4833562 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.07.2024 року. Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2. Додаткового договору) Сума кредиту, яка було надана згідно з Додатковим договором складає: 2 100 грн.
Загальна сума кредиту складає 4 100 грн., строк кредиту 360 днів: з 23.07.2024 року по 17.07.2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало кредит в сумі 4100 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .
Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам ст. 12 Закону України «про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які виникають із кредитного договору.
Враховуючи невиконання відповідачкою своїх боргових зобов`язань перед ТОВ «Лінеура Україна», 31.03.2025 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 31/03/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки.
Враховуючи викладене, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4833562 від 23.07.2024, загальна сума заборгованості за яким складала 21 522, 00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 4 100, 00 грн; заборгованість за процентами – 15 372, 00 грн; штрафні санкції – 2 050, 00 грн.
Станом на дату укладення договору факторингу № 31/03/2025 від 31.03.2025, строк дії договору № 4833562 від 23.07.2024 не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 01.04.2025 по 17.07.2025 (108 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою в сумі 6 642, 00 грн.
Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», ані на рахунки первісного кредитора.
Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 4833562 від 23.07.2024 загальною сумою 28 164, 00 грн, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту – 4 100, 00 грн; сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором – 15 372, 00 грн; сума заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 108 календарних днів – 6 642, 00 грн; штрафні санкції – 2 050, 00 грн.
За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану заборгованість за Договором № 4833562 від 23.07.2024 в сумі 28 164, 00 грн, а також судові витрати по справі (а.с. 1 – 13).
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 125).
В судове засідання учасники справи не з`явились
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві заявив клопотання, про розгляд справи за відсутністю представника позивача, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча вважається повідомленою судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачкою у визначений судом строк до суду не подано.
Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.
Матеріалами справи доведено, що 23.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4833562 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбаченні договором. Сума кредиту (загальний розмір) становить 2 000, 00 грн. (п. 1.2.). Строк кредиту 360 днів (п. 1.3). Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Стандартна процентна ставка – 1, 50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк кредитування 9 541,79 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 12 800, 00 грн. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 . Даний договір підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 76 зі звороту – 86).
Згідно копії Додатку № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4833562 від 23.07.2024, підписаного ОСОБА_2 електронним підписом,наведено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 86 зі звороту).
26.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до договору № 8433562 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.07.2024, за умовами якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбаченні договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 4 100,00 гривень (п. 1.2). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Сума кредиту на дату укладення цього Додаткового договору, з урахуванням платежів, здійснених Клієнтом за Договором, складає: 4 100,00 гривень (п. 1.4). Строк кредитування та періодичність сплати процентів залишаються незмінними, відповідно до п.1.3 Договору (п. 1.5). Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки дорівнює 1.491 % (а.с. 37 - 38 зі звороту).
Згідно копії Додатку № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4833562 від 23.07.2024 в редакції Додаткової угоди № 4833562-Т1 від 26.07.2024, підписаного ОСОБА_2 електронним підписом, наведено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 39).
Також відповідачкою ОСОБА_1 підписано електронним підписом Паспорт споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) та Паспорт споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення додаткового договору № 4833562-Т1 до договору про споживчий кредит №4833562 від 23.04.2024 (Стандартизована форма) в яких визначено основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, а також передбачено відповідальність за прострочення або невиконання зобов`язань, а також додаток № 2 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4833562 від 23.04.2024, підписаного ОСОБА_1 електронним підписом (а.с. 87, 89 - 94).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 4833562 від 23.07.2024про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 31.03.2025, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 21 522, 00 грн, з яких: 4 100, 00 грн – тіло кредиту; 15 372, 00 грн – проценти за користування кредитом, 2 050, 00 грн – штрафні санкції. При цьому відсотки нараховані на строк з 23.07.2024 до 31.03.2025 в сумі 1, 5 % за один день від суми кредитування (а.с. 98 – 101 зі звороту).
ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договори про організацію переказу грошових коштів, відповідно до яких ТОВ «Універсальні платіжні рішення» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 23.07.2024 на суму 2 000, 00 грн, номер картки 4323347368625395, та ТОВ «Пейтек» було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта від ТОВ «Лінеура Україна»: 26.07.2024 на суму 2 100, 00 грн. Призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_3 (а.с. 16, 17, 18 - 22, 24 - 26 зі звороту).
31.05.2025 між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) укладено договір факторингу № 31/03/2025, за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржникі, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 27 – 31 зі звороту).
Відповідно до копії акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 31/03/2025 від 31.03.2025, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 3 048 (а.с. 36).
Згідно копії витягу з реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 31/03/2025 від 31.03.2025, у ОСОБА_1 рахується заборгованість за договором № 4833562 в сумі 21 522, 00 грн, з яких: 4 100, 00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 372, 00 грн – сума заборгованості за відсотками; 2 050, 00 грн – сума заборгованості за пенею (а.с. 14 - 15 зі звороту).
Відповідно до копії розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» ОСОБА_1 за договором № 4833562 від 23.07.2024, позивачем додатково нараховано відсотки за 108 календарних днів (01.04.2025 - 17.07.2025) на суму 6 642, 00 грн в сумі 1, 5 % від суми тіла кредиту за один день кредитування (а.с. 102 - 103).
З наданих розрахунків вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувались до 17.07.2025, тобто на весь строк кредитування за договором, що складає 360 днів, в розмірі 1, 5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач правомірно набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 4833562 про надання споживчого кредиту від 23.07.2024.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», а також Закону України "Про електронні довірчі послуги", передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до пп. 12 п. 1 ч. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.
Як вбачається з матеріалів справи, договір № 4833562 про надання споживчого кредиту від 23.07.2024 до додатковий договір підписано відповідачкою шляхом накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам закону.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Щодо встановлення суми заборгованості за договором, укладеним відповідачем, в тому числі відсотків за користування кредитом, суд враховує наступне.
Так, 23.07.2024 між первісним кредитором та відповідачкою було укладено саме договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а тому до укладеного договору застосовуються положення Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС – денна процентна ставка; ЗВСК – загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК – загальний розмір кредиту; t – строк кредитування у днях.
Відповідно до пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5%; протягом наступних 120 днів – 1,5%.
Перехідні положення законів застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
У частині другій розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4833562 укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою 23.07.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.
Отже, умова укладеного між сторонами договору, передбачена п. 1.4. щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 1, 5 %, на підставі ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.
Тому суд у даному випадку розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з установленої у частині п`ятій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %.
Так, 2 000 грн (отримана у позику сума) х 1, 00% = 20, 00 грн – сума коштів, що мала бути сплачена відповідачкою за період з 23.07.2024 по 25.07.2024 включно за один день користування отриманими у позику коштами, тобто за три дні користування сумою кредиту, який становив 2 000 грн, максимальна сума відсотків, згідно ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», не може перевищувати 60 грн.
За умови визначення максимальної денної процентної ставки за даним законом, а саме, коли 1 % (максимальна денна процентна ставка) та 4 100, 00 грн (загальний розмір кредиту), строк кредитування після укладення додаткового договору, яким сума кредиту була збільшена до 4 100 грн, - 357 днів, відповідно, ЗВСК (загальні витрати за споживчим кредитом, що є предметом спору), в силу закону не можуть перевищувати 14 637, 00 грн (1 % = (14 637, 00 грн/4 100, 00 грн)/357 днів*100 %)
Отже, заборгованість відповідачки за процентами, в розмірі, який відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», не може перевищувати 14 697 грн (60 грн + 14 637 грн).
Щодо здійснення нарахування первісним кредитором штрафних санкцій за укладеним договором суд прийшов до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до матеріалів позовної заяви, первісний кредитор здійснював нарахування штрафних санкцій, та позивач просить суд стягнути їх з відповідачки за договором в сумі 2 050, 00 грн.
Та згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи вищевикладене, оскільки в Україні триває воєнний стан, відповідачка звільняється від обов`язку сплати штрафних санкцій за прострочення грошового зобов`язання в силу вищевказаного Закону.
Зважаючи на викладене вище, оскільки відповідачка не виконує умови укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернула, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідачка не спростувала, позовні вимоги про стягнення нарахованої відповідачці заборгованості за укладеним кредитним договором слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом в розмірі 18 797 грн, яка складається з: 4 100, 00 грн – сума неповернутого тіла кредиту; 14 697, 00 грн – проценти за користування кредитом, що відповідають вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 776, 92 гривень (2 662, 40/28 164, 00*18 797, 00) (а.с. 110).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
В позовній заяві позивач просить стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. На підтвердження таких витрат позивачем долучено копію акту №15465 прийому передач виконаних робіт (надання послуг) згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024 про надання правової допомоги, згідно якого адвокат Столітній М.М. надав клієнту ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» правову допомогу вартістю 10 000 грн (а.с. 104).
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Беручи до уваги характер спірних правовідносин, суд вважає неспівмірною заявлену вартість послуг за збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви, а також складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, враховуючи категорію та складність даної справи, яка відноситься до малозначних справ та є типовою для фактора, не потребує вивчення значного обсягу доказів та правових позицій судів щодо такої категорії справ. Та зважаючи на те, що позовна заява була подана представником позивача, адвокатом Столітнім М.М., через систему «Електронний суд», що не потребувало значного часу, відповідь на відзив представником позивача не готувалася та участі в судових засіданнях він не брав, суд вважає завищеним заявлений розмір вартості послуг на правову допомогу в межах даної справи в розмірі 10 000, 00 грн. 
У зв`язку з вищенаведеним та враховуючи суму, яка підлягає стягненню з відповідачки, тобто ціну позову, часткове його задоволення, а також складність справи та її значення для сторін, зокрема те, що відповідачкою було отримано в кредит суму коштів в розмірі 4 100, 00 грн, а решта задоволених позовних вимог становить розмір процентів за користування грошовими коштами, що значно перевищує суму отриманих відповідачкою у власність коштів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу, виходячи з критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи та відсутність відомостей про фінансовий стан обох сторін, а саме в розмірі 2 000 грн.
Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 536,611, 623, 624, 625, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 141, 223, 263-265, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» заборгованість за договором № 4833562 про надання споживчого кредиту від 23.07.2024 в розмірі 18 797 грн, з яких: 4 100, 00 грн – сума заборгованості за кредитом; 14 697, 00 грн – сума заборгованості за відсотками.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 776, 92 грн, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000, 00 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», адреса: вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, прим. 2, м. Київ, 03045, код ЄДРПОУ: 44559822.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Повний текст рішення складено 02.07.2026.

Суддя: