ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 753/11042/22
провадження № 1-кп/753/971/26

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2026 р.  Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий    суддя ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 42016000000002617 від 28.09.2016, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Той-Тепа 
Ташкентської області, Узбекистан, громадянки України, з 
вищою освітою, колишня голова, суддя Кіровського 
районного суду АР Крим, останнє відоме місце реєстрації та 
проживання за адресою: 
АДРЕСА_1 , 
раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

сторони кримінального провадження:
прокурори      ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисники     ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачена    ОСОБА_4 (in absentia),

встановив:

І. Історія провадження

1.1 Обвинувальний акт стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 22.09.2022.

1.2 Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 27.07.2023 ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 111 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією усього належного їй майна на праві власності.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року вирок Дарницького районного суду м. Києва від 27.07.2023 залишено без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.
Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 червня 2025 року касаційну скаргу захисника задоволено, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 27.07.2023 та ухвалу Київського апеляційного суду від 16.09.2024 стосовно ОСОБА_4 скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

1.3 Після скасування судових рішень судом касаційної інстанції матеріали кримінального провадження надійшли до Дарницького районного суду м. Києва 19.06.2025.

ІІ. Формулювання висунутого обвинувачення органом досудового розслідування, що визнано судом доведеним

2.1  ОСОБА_4 , будучи громадянкою України вчинила державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 5, ч. 1 ст. 72, ст. 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Крім того, ч. 2 ст. 72 Конституції України передбачено, що всеукраїнський референдум проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з ч. 1 ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Частиною другою ст. 125 Конституції України визначено, що суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя.

Незважаючи на це, у приміщенні Верховної Ради Автономної Республіки Крим 06 березня 2014 у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16 березня 2014 року, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови від 16 березня 2014 року на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім Російської Федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 27 березня 2014 року № 68/262 «Територіальна цілісність України», проведений 16 березня 2014 року в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.

Також у пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.

У подальшому, 17 березня 2014 року депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11 березня 2014 року та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11 березня 2014 року, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову від 17 березня 2014 року № 1748-6/14 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».

Надалі, 18 березня 2014 року між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації.

У подальшому, з метою забезпечення режиму окупації та придушення спротиву проукраїнського населення Криму прийнято ряд «законів та підзаконних нормативних актів», відповідно до яких слідчі, прокурори та судді підпорядковуються своїм керівникам по висхідній лінії відповідної гілки влади так званої «Республіки Крим», що входить у склад Російської Федерації.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 13 «О судебной системе Российской Федерации» від 31 грудня 1996 року № 1-ФКЗ: Порядок наділення повноваженнями голів, заступників голів, інших суддів касаційних судів загальної юрисдикції, апеляційних судів загальної юрисдикції, верховних судів республік, окружних, обласних судів, судів міст федерального значення, судів автономної області і автономних округів, районних судів, військових і спеціалізованих судів, арбітражних судів округів, арбітражних апеляційних судів, арбітражних судів суб`єктів Російської Федерації і спеціалізованих арбітражних судів встановлюється відповідним федеральним конституційним законом і федеральним законом про статус суддів.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону Російської Федерації від 26 червня 1992 року № 3132-І зі змінами та доповненнями «О статусе судей в Российской Федерации» - Президент Російської Федерації в двомісячний термін з дня отримання необхідних матеріалів призначає суддів федеральних судів, а кандидатів у судді Верховного суду Російської Федерації представляє для призначення Раді Федерації Федеральних Зборів Російської Федерації або відхиляє подані кандидатури, про що повідомляється голові Верховного суду Російської Федерації.

Водночас, згідно зі ст. 86 «Конституції «Республики Крым»:
1. правосуддя в Республіці Крим здійснюється тільки судом.
2. у Республіці Крим діють федеральні суди і мирові судді. Повноваження, порядок утворення та діяльності федеральних судів визначаються законодавством Російської Федерації.
3. з ініціативи Державної Ради Республіки Крим, узгодженої з Верховним Судом Російської Федерації, в Республіці Крим можуть утворюватися судові ділянки і посади мирових суддів відповідно до законодавства Російської Федерації і законодавства Республіки Крим.
4. статус, повноваження, порядок і гарантії діяльності суддів визначаються федеральним законом, а по відношенню до мирових суддів - також законом Республіки Крим.

Окрім того, 20 березня 2014 року Державною Думою Російської Федерації прийнято «Федеральний конституційний закон» від 21 березня 2014 року № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Зазначене свідчить про проведення представниками Російської Федерації та її федеральних органів підривної діяльності проти України.

Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники суддівського корпусу та інших органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему Російської Федерації з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим.

Відповідно до п. 1 ст. 9 «Федерального конституційного закону» від 21 березня 2014 року № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» протягом перехідного періоду на територіях Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя з урахуванням їх адміністративно-територіального поділу, встановленого відповідно законодавчим (представницьким) органом державної влади Республіки Крим і законодавчим (представницьким) органом державної влади міста федерального значення Севастополя, створено суди Російської Федерації (федеральні суди) відповідно до законодавства Російської Федерації про судову систему.

Пунктом 2 статті 9 вказаного закону передбачено, що громадяни, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя на день прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим і утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів, мають переважне право на заміщення посади судді в судах Російської Федерації, що створюються на цих територіях, при наявності у них громадянства Російської Федерації, а також за умови їх відповідності іншим вимогам, що пред`являються законодавством Російської Федерації про статус суддів до кандидатів на посади суддів. Конкурсний відбір на заміщення посади судді в зазначених судах здійснюється Вищою кваліфікаційною колегією суддів Російської Федерації.

Створення та діяльність органів іноземної держави, у тому числі судової системи, на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим призвели до заходів посилення тимчасової окупації невід`ємної території України.

У той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, зокрема статей 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії Російської Федерації з 20 лютого 2014 року.

Генеральна Асамблея ООН своєю Резолюцією від 19 грудня 2016 року № 71/205 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)» засудила тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

У подальшому, Резолюціями від 19 грудня 2017 року № 72/190, від 17 грудня 2018 року № 73/194 та від 18 грудня 2019 року № 74/168 «Положення в області прав людини в Автономній республіці Крим та місті Севастополі (Україна)», Генеральна Асамблея ООН вчергове засудила нинішню тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Як зазначено вище, сам факт окупації засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України, та був широко висвітлений в офіційних виданнях та медійному просторі.

Також відповідно до ст. 64 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (далі - Конвенція) кримінальне законодавство окупованої території залишається чинним, за винятком випадків, коли дія його скасовується або призупиняється окупаційною державою, якщо це законодавство становить загрозу безпеці окупаційної держави або є перешкодою виконання цієї Конвенції. Враховуючи згадане вище, та з огляду на необхідність забезпечення ефективного судочинства, суди окупованої території продовжуватимуть виконувати свої функції стосовно розгляду правопорушень, визначених цим законодавством.

У контексті окупації Криму, Російська Федерація, як окупаційна держава, не мала права втручатися у порядок здійснення правосуддя українськими судами.

Проте, Федеральним Законом від 23 червня 2014 року № 154-ФЗ «О создании судов Российской Федерации на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации» створено систему судів на території Республіки Крим, зокрема, незаконно створено «Кировский районный суд».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати незалежність та територіальну цілісність України, порушуючи присягу судді в частині неупередженого, незалежного, справедливого та кваліфікованого здійснення правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, та не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя  ОСОБА_4 , будучи суддею та відповідно до Постанови Верховної Ради України від 20 квітня 2004 року № 1730-ІV, обіймаючи посаду судді Кіровського районного суду АР Крим, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками, у тому числі незаконно утворених судових органів та органів державної влади Російської Федерації та неможливість відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави, бажаючи допомогти у проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних судових органів Російської Федерації, вчинила дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.

Так, достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, у порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Російської Федерації щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, усвідомлюючи, що так званий «Кировский районный суд» відповідно до положень ст. 64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, перебуваючи у смт Кіровське Кіровського району АР Крим упродовж березня-липня 2014 року продовжила роботу у складі незаконного органу судової влади Російської Федерації на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», внаслідок чого у подальшому, указом президента Російської Федерації від 14 листопада 2014 року № 719 була призначена на посаду голови так званого «Кировского районного суда», чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч. 5 ст. 9 «Федерального конституційного закону» Російської Федерації № 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації. 

Продовжуючи свою злочинну діяльність щодо надання допомоги іноземній державі у проведенні підривної діяльності проти України шляхом придушення спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим, посилення заходів тимчасової окупації півострова та впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом, ОСОБА_4 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, будучи громадянкою України, у порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, розуміючи незаконність дій окупаційної влади, незаконність застосування на території України законодавства Російської Федерації, перебуваючи у приміщенні так званого «Кировского районного суда» на вул. Рози Люксембург, 25, смт Кіровське, Автономна Республіка Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, керуючись нормами законодавства Російської Федерації 29 липня 2014 року, точний час органом досудового розслідування не встановлено, ухвалила рішення у справі № 1-60/2014, 24 липня 2014 року, точний час органом досудового розслідування не встановлено, ухвалила рішення у справі № 1-51/2014, 26 травня 2014 року, точний час органом досудового розслідування не встановлено, ухвалила рішення у справі № 1-8/2014.

Допомога ОСОБА_4 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та допомога у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що вона, будучи громадянкою України вчинила державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 111 КК України.

2.2 Позиції сторін

Прокурор у судових дебатах просив визнати ОСОБА_4 винною за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та призначити останній покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років з конфіскацією всього майна.

Захисник просила про виправдання ОСОБА_4 , оскільки недоведено вчинення останньою злочину, у якому їй висунуто обвинувачення, також відсутній склад злочину, зокрема через відсутність умислу у обвинуваченої на вчинення інкримінованого злочину. При цьому захисник зауважила, що сам факт залишення на тимчасово окупованій території не свідчить безумовно про надання допомоги іноземній державі.

ІІІ. Судовий розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia)

2.1 З урахуванням тієї обставини, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченої, дотриманню процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, та власне прав обвинуваченої, суд має мотивувати окремо.

2.2 До Дарницького районного суду м. Києва 19 червня 2025 року з Касаційного кримінального суду Верховного Суду після завершення касаційного розгляду із скасуванням попередніх судових рішень та призначенням нового розгляду, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 42016000000002617 від 28.09.2016, за обвинуваченням  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

2.3 Після надходження обвинувального акта до суду підготовче судове засідання призначалось на 09.07.2025, 24.09.2025, 15.10.2025, 19.11.2025, 16.12.2025 та 13.01.2026.

За цей час обвинувачена була повідомлена про судовий розгляд кримінального провадження стосовно неї та мала можливість, зокрема, скористатись своїм правом на вільний вибір захисника, чого нею зроблено не було.

Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань. 
При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.

Так, за змістом абз. 1 ч. 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

У свою чергу, за змістом ч. 2 ст. 297-1 КПК України вбачається серед переліку певних злочинів й посилання на ст. 111 КК України, за якою висунуто обвинувачення ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Згідно з наданого суду актом загальної канцелярії Дарницького районного суду м. Києва від 07 липня 2025 року, підписаного начальником відділу та провідними консультантами, про неможливість відправлення повістки суду обвинуваченій ОСОБА_4 , оскільки з 27 березня 2014 року АТ «Укрпошта» припинила приймання та пересилання до материкової частини України всіх видів поштових відправлень, адресованих на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим.

До вказаного акта доданий лист АТ «Укрпошта», з якого вбачається, що з 27 березня 2014 року Укрпошта була змушена припинити приймання до пересилання до материкової частини України всіх видів поштових відправлень, адресованих на тимчасово окуповані території АР Крим та м. Севастополя, а також розпочати повернення поштових відправлень та коштів за їх пересилання відправникам.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» питання поштового обміну з тимчасово окупованими територіями України не врегульовано.

Відновлення діяльності АТ «Укрпошта» на тимчасово окупованих територіях України, може відбутися тільки після відновлення конституційного ладу на цих тимчасово окупованих територіях.

Отже, надсилання судом судових викликів засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_1, є неможливим.

Водночас за змістом ч. 8 ст. 135 КПК України передбачено, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Вказані положення процесуального закону судом були дотримані.

Так, з моменту направлення обвинувального акта до суду після завершення касаційного розгляду стосовно ОСОБА_4 , судом надсилались повістки до опублікування та були шість разів опубліковані у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» 18 вересня 2025 року № 191 (8116), 09 жовтня 2025 року № 206 (8131), 13 листопада 2025 року № 232 (8157), 13 грудня 2025 року № 255 (8180), 10 січня 2026 року № 8 (8200).

Також від початку здійснення підготовчих дій суд надсилав для опублікування повістки на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора, зокрема, 03 липня 2025, 29 серпня 2025 року, 12 вересня 2025 року, 11 листопада 2025 року та 10 січня 2026 року, де і публікувались повідомлення органом досудового розслідування під час досудового розслідування.
Окремо до цього, повідомлення про виклик до суду були опубліковані на офіційному вебсайті Дарницького районного суду м. Києва на всі п?ять судових засідань, які відбулись у цьому кримінальному провадженні.

Водночас, незважаючи на наявні у матеріалах провадження докази відсутності ОСОБА_4 протягом тривалого часу на території України, відсутні будь-які відомості щодо адреси можливого проживання або перебування ОСОБА_4 за кордоном для направлення судового повідомлення про виклик в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України.

Разом з тим, судом, окрім іншого, вживались ще й додаткові заходи задля повідомлення обвинуваченого про дату та час судових засідань.

Так, під час проведення підготовчих дій, стороною обвинувачення було долучено до матеріалів справи інформацію щодо актуального номеру телефону, яким наразі користується ОСОБА_4 .

Суд надсилав судові повістки за номером мобільного телефону НОМЕР_1 , який використовується ОСОБА_4 через месенджер Telegram. При цьому всі повідомлення були прочитані обвинуваченою, після чого ОСОБА_4 заблокувала працівника суду.

Також, як встановлено з листування у месенджері WhatsApp, оголошеного захисником ОСОБА_8 , нею відповідні повідомлення були надіслані на вказаний номер телефону та містять позначки про їх доставку. 

Викладені обставини вказують на користь того, що обвинувачена ОСОБА_4 обізнана про кримінальне провадження стосовно неї та його розгляд у Дарницькому районному суді м. Києва і стадію, ні якій це провадження перебуває на теперішній час.

2.4 У цей же час судом призначались обвинуваченому захисники.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Водночас стосовно ОСОБА_4 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженню є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, суд з першого судового засідання не залучав захисника обвинуваченій ОСОБА_4 з вказаних процесуальним законом підстав саме на весь час проведення судового провадження, принаймні до моменту залучення обвинуваченою самостійно захисника за його власним вибором, або звернення до суду із клопотанням про призначення захисника за рахунок держави, або прийняття судом рішення про здійснення спеціального судового провадження.

Під час підготовчого судового засідання суд ухвалами призначав обвинуваченій захисника лише на час проведення підготовчого судового засідання, виходячи також з тієї обставини, що здійснювались дії на повідомлення ОСОБА_4 про розгляд кримінального провадження стосовно неї та не порушення права останньої на вільний вибір захисника. 

У подальшому, прокурор подав суду клопотання про здійснення спеціального судового провадження із додатками, яке мотивував тим, що ОСОБА_4 проживає та працює на тимчасово окупованій території України, знала та повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, тобто про розслідування слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 кримінального провадження за її підозрою у вчиненні державної зради, та про виклики її у якості підозрюваної для проведення слідчих та процесуальних дій. На підставі ухвали слідчого судді у цьому кримінальному провадженні проведено спеціальне досудове розслідування, за результатами проведення якого було складено обвинувальний акт.

2.5 За наслідками чого, ухвалою суду від 13 січня 2026 року клопотання прокурора про здійснення спеціального судового розгляду було задоволено, оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016 висунуте щодо злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, тобто входить до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, обвинувачена ОСОБА_4 повідомлена про розгляд судом кримінального провадження стосовно неї, тому очевидно обізнана про розгляд кримінального провадження, має змогу отримувати інформацію щодо розгляду цього кримінального провадження, переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (про що більш детально в ухвалі, якою задоволено вказане клопотання про розгляд провадження in absentia1).

Цією ж ухвалою суд призначив обвинуваченій захисника за рахунок держави, яка здійснювала свої повноваження від проведення підготовчих дій перед оголошенням обвинувального акта до завершення судового розгляду.

2.6 За період часу з 19.06.2025 й до виходу суду до нарадчої кімнати 30.06.2026, інформація, яка стосувалася призначених 13 слухань, була своєчасно та адекватно доступною через офіційний веб-сайт суду, офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора та публікацій у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження (загалом 39 публікації). 

За час заочного судового розгляду обвинувачена могла визначитися з провадженням проти неї, та усвідомлюючи, що в неї виник юридичний обов`язок постати перед судом, однак не змінила свою процесуальну поведінку щодо й подальшого ухилення від виконання цього обов`язку. 

2.7 Підсумовуючи щодо процедурних питань, суд має зупинитись на складі суду, яким проводився судовий розгляд.
Відповідно до ч. 1 ст. 31 КПК України передбачено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється суддею одноособово. 
Втім з цього положення передбачені виключення, зокрема передбачені частиною 2 цієї статті, що стосується тяжкості злочину, у якому обвинувачується особа.

У свою чергу, абз. 1 ч. 2 ст. 31 КПК України встановлено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Дійсно, санкція частини 1 ст. 111 КК України, за якою висунуто обвинувачення ОСОБА_4 , передбачає одне основне покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої (в редакції Закону України від 05.04.2001 № 2341-ІІІ покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років).

Разом з тим, з урахуванням тієї обставини, що законодавець у наведеному абз. 1 ч. 2 ст. 31 КПК України використав обмежувально-вказівну частку «лише» і стосовно саме обвинуваченого як учасника судового розгляду, який може таке клопотання заявити, то на підставі ч. 1 ст. 31 КПК України судовий розгляд здійснювався суддею одноособово за неможливості з`ясувати позицію обвинуваченого. Водночас важливою залишається і позиція захисника з означеного питання.

Суд враховує, що у цьому кримінальному провадженні постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 червня 2025 року було скасовано вирок суду першої інстанції у зв`язку з відмовою у задоволенні клопотання захисника про здійснення колегіального розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 . 

Під час підготовчого судового засідання 13 січня 2026 року суд роз`яснив захиснику ОСОБА_8 , з урахуванням позиції Верховного Суду, право обвинуваченої на розгляд кримінального провадження колегією суддів. 

Водночас захисник ОСОБА_8 , реалізуючи процесуальні права своєї підзахисної, наполягала на здійсненні судового розгляду суддею одноособово та відповідного клопотання про колегіальний розгляд не заявляла.

Відтак судове засідання у цьому кримінальному провадженні з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження проводилось відкрито однособово.

ІV. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення

4.1  ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у державній зраді, зокрема у такій її формі як надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Поняття підривної діяльності відноситься до більш прихованих та неявних методів руйнування основ того чи іншого суспільства, таким як підбурювання різних груп населення між собою.

Так, підривна діяльність - це різновид боротьби, здійснюваної проти України державами, їх спеціальними службами, партіями, закордонними антиукраїнськими організаціями, окремими ворожими елементами, що знаходяться на території України, з метою підриву чи ослаблення конституційного ладу України, нанесення шкоди суверенітету територіальній цілісності і недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

При цьому підривною слід визнавати будь-яку діяльність, пов`язану зі спробою зміни системи вищих органів державної влади нелегітимним шляхом, з втручанням у міжнародну або внутрішню політику України, зі спробою змінити її територію або знизити обороноздатність, з ужиттям заходів щодо посилення економічної залежності України від інших держав тощо.

Надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України полягає в будь-якій допомозі у проведенні підривної діяльності проти інтересів України. 

При цій формі не має значення, як діяла особа - за завданням іноземної держави чи з власної ініціативи.

Такий спосіб вчинення державної зради, як надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, сформульовано таким чином, що протиправним визнається не безпосереднє здійснення громадянином України підривної діяльності проти України, а лише надання допомоги іноземній державі, іноземній організації або їх представникам у проведенні підривної діяльності проти України. 

Надання допомоги можна витлумачити шляхом з`ясування значення слів, що утворюють цей термінологічний зворот. Так, в українській мові «допомога» - це сприяння, підтримка в чому-небудь, а «надання» - це дія за значенням «надавати», що має такий зміст: 1) дати що-небудь у якійсь кількості або в кілька заходів; 2) давати можливість мати щось, користуватися чимось і т. ін. Ураховуючи етимологію термінологічного звороту «надання допомоги», що за значенням близький до фізичного пособництва, яким визнається сприяння вчиненню злочину іншими співучасниками порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод (ч. 3 ст. 27 КК України). 

Таким чином, надання допомоги як складова способу вчинення державної зради певно полягає в активних діях громадянина України, який сприяє іноземній державі, іноземній організації або їх представникам у проведенні підривної діяльності проти України шляхом надання порад, вказівок, засобів чи знарядь або усуненням перешкод тощо.

Водночас змістом злочинної діяльності громадянина України, який сприяє цим організаціям або їх представникам, є надання допомоги у проведенні ними підривної діяльності проти України. З такого формулювання вбачається, що громадянин України лише сприяє у цьому іноземній державі, іноземній організації або їх представникам, однак сам підривної діяльності не здійснює, оскільки її реалізують названі суб`єкти.

Підривна діяльність як одна з форм державної зради у цьому випадку була передбачуваною для обвинуваченої особи й висунуте обвинувачення не суперечить вимогам ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказаний термін давно застосовний й в міжнародному праві.
Так, Декларацією Генеральної Асамблеї ООН про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав від 09 грудня 1981 року № 36/103, Декларацією Генеральної Асамблеї ООН про зміцнення міжнародної безпеки від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), Декларацією Генеральної Асамблеї ООН про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, обмеження їх незалежності й суверенітету від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ) встановлено, що ні одна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язки держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Питання щодо «підривна діяльності» неодноразово було предметом розгляду судом касаційної інстанції, й в цій частині рішення суд з урахуванням положень ч. 6 ст. 368 КПК України враховує правові позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, застосовуючи положення ст. 111 КК України до вчиненого суспільно небезпечного діяння обвинуваченою ОСОБА_4 2

4.2 Суб`єкт злочину спеціальний - ним може бути лише громадянин України.
З суб`єктивної сторони державна зрада характеризується прямим умислом. 
Конкретні мотиви і мета не є обов`язковими ознаками державної зради і можуть бути різними.

4.3 Склад цього злочину побудований як формальний, тому законодавцем для притягнення до кримінальної відповідальності не передбачено настання певних наслідків у разі вчинення державної зради за частиною 1, оскільки надання іноземній державі, іноземній організації або їхнім представникам допомоги в проведенні підривної діяльності, є закінченим з моменту, коли громадянин України почав надавати конкретну допомогу зазначеним вище суб`єктам у проведенні цієї діяльності.

4.4 Так, ОСОБА_4 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, надала допомогу іноземній державі та її представникам в проведенні підривної діяльності проти України, а саме у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації та водночас що призвело до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилило заходи тимчасової окупації півострова, тобто вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 111 КК України.

4.5 Як вже було зазначено на початку цього рішення, судовий розгляд проводився у відкритому судовому засіданні в порядку in absentia, тому суд у цьому кримінальному провадженні не заслуховував усних свідчень обвинуваченого. 

Сторона обвинувачення на підтвердження висунутого обвинувачення подала суду письмові докази, які прокурором оголошувались з позиції того, яку обставину висунутого обвинувачення підтверджує саме цей письмовий доказ, надавались до них коментарі, порушувалось питання про їх долучення, а захисником у свою чергу висловлювались на них заперечення в частині їх недопустимості, заперечення щодо долучення й врахування як доказу вини тощо.

Водночас судом були виконані й вимоги абз. 2 ч. 2 ст. 349 КПК України щодо необхідності дослідження всіх наданих доказів під час здійснення спеціального судового провадження.

4.6 Стороною обвинувачення у цьому провадженні для доведення вини були надані документи, зміст яких суд коротко розкриє. 

Відповідно до змісту цих документів сторона обвинувачення вважає, що інформація з них має доказове значення:
1. Додаток до постанови від 28.09.2016 про виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження № 42015000000001289 (опис матеріалів, що виділяються в окреме провадження), а саме в матеріали кримінального провадження № 42016000000002617 від 28.09.2016 стосовно ОСОБА_4 .
2. Копія постанови від 26.06.2015 про визначення слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289 (слідчої групи та старшого групи).
3. Копія постанови від 29.06.2015 про визначення слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289 (слідчої групи та старшого групи).
4. Копія постанови від 14.04.2016 про визначення слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289 (слідчої групи та старшого групи).
5. Копія постанови про визначення групи прокурорів від 08.07.2015 у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
6. Копія постанови про зміну групи прокурорів від 07.10.2015 у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
7. Копія постанови про зміну групи прокурорів від 06.11.2015 у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
8. Копія постанови про зміну групи прокурорів від 29.01.2016 у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
9. Копія постанови про зміну групи прокурорів від 25.05.2016 у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
10. Копія постанови про зміну групи прокурорів від 28.07.2016 у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
11. Копія постанови про зміну групи прокурорів від 05.08.2016 у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
12. Копія супровідного листа від 22.07.2015 № 26/2-1301вн-15 та копія клопотання про продовження строку досудового розслідування від 16.07.2015 у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
13. Копія постанови про продовження строку досудового розслідування від 16.07.2015 у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
14. Копія листа № 2612-33326-15 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
15. Копія клопотання про продовження строку досудового розслідування від 05.11.2015 у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
16. Копія постанови про продовження строку досудового розслідування від 06.11.2015 у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
17. Копія постанови про визначення слідчого для здійснення досудового розслідування від 25.12.2014 у кримінальному провадженні № 42014000000001732.
18. Копія постанови про визначення групи прокурорів від 15.12.2014 у кримінальному провадженні № 42014000000001732.
19. Копія постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 26.06.2015 у кримінальному провадженні № 42014000000001732. В окреме провадження виділені матеріали щодо вчинення суддями Автономної Республіки Крим та м. Севастополя кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
20. Копія постанови про визначення слідчого для здійснення досудового розслідування від 25.12.2014 у у кримінальному провадженні № 42014000000001733.
21. Копія постанови про визначення групи прокурорів від 25.12.2014 у кримінальному провадженні № 42014000000001733.
22. Копія постанови від 25.12.2014 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань № 42014000000001732 та № 42014000000001733.
23. Копія постанови від 02.02.2015 про визначення слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42014000000001732 (слідчої групи та старшого групи).
24. Копія повідомлення про початок досудового розслідування від 02.02.2015 у кримінальному провадженні № 42014000000001732.
25. Копія супровідного листа від 04.02.2015 № 26/3-27027-14.
26. Копія постанови від 03.02.2015 про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні № 42014000000001732.
27. Копія постанови від 06.02.2015 про визначення слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000000134.
28. Копія повідомлення про початок досудового розслідування від 06.02.2015 у кримінальному провадженні № 42015000000000134.
29. Копія постанови про визначення групи прокурорів від 09.02.2015 у кримінальному провадженні № 42015000000000134.
30. Копія постанови від 20.02.2015 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань № 42014000000001732 № 42015000000000134.
31. Копія постанови від 06.04.2015 про визначення слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000000611.
32. Копія повідомлення про початок досудового розслідування від 06.04.2015 № 26/3-554вн-15.
33. Копія постанови 14.05.2015 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань № 42015000000000611 та № 42014000000001732.
34. Копія постанови від 17.12.2015 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
35. Копія постанови від 31.12.2015 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
36. Копія постанови від 31.12.2015 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
37. Копія постанови від 12.01.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
38. Копія постанови від 22.01.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
39. Копія постанови від 27.01.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
40. Копія постанови від 29.01.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
41. Копія постанови від 04.02.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
42. Копія постанови від 04.02.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
43. Копія постанови від 08.02.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
44. Копія постанови від 09.02.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
45. Копія постанови від 12.02.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
46. Копія постанови від 12.02.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
47. Копія постанови від 25.02.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
48. Копія постанови від 29.02.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
49. Копія постанови від 16.03.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
50. Копія постанови від 16.03.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
51. Копія постанови від 28.03.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
52. Копія постанови від 29.03.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
53. Копія постанови від 14.04.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
54. Копія постанови від 14.04.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
55. Копія постанови від 18.04.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
56. Копія постанови від 18.04.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
57. Копія постанови від 25.04.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
58. Копія постанови від 25.04.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
59. Копія постанови від 13.05.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
60. Копія постанови від 17.05.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
61. Копія постанови від 25.05.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
62. Копія постанови від 25.05.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
63. Копія постанови від 26.05.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
64. Копія постанови від 26.05.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
65. Копія постанови від 06.07.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
66. Копія постанови від 07.07.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
67. Копія постанови від 13.07.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
68. Копія постанови від 14.07.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
69. Копія постанови від 28.07.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
70. Копія постанови від 28.07.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
71. Копія постанови від 02.08.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
72. Копія постанови від 09.09.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
73. Копія постанови від 12.09.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
74. Копія постанови від 15.09.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
75. Копія постанови від 19.09.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
76. Копія постанови від 22.09.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
77. Копія постанови від 27.09.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
78. Копія постанови від 07.10.2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
79. Копія постанови від 12.10.2016 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001289.
80. Заява про кримінальні правопорушення народного депутата ОСОБА_12 , у тому числі вчинених суддею ОСОБА_4 із вимогою внести відомості до ЄРДР за фактом вчинення злочину, передбаченого ст. 111 КК України (арк. заяви 21, 44).
81. Звернення голови ВККС до Генерального прокурора України про внесення відомостей до ЄРДР за ст. 111 КК України стосовно суддів судів Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, які здійснюють правосуддя іменем Російської Федерації без припинення статусу судді відповідно до законів України, що також водночас є порушенням присяги судді, із долученим списком 287 суддів, під номером 195 вказана суддя ОСОБА_4 .
82. Клопотання від 25 травня 2015 року старшого слідчого Генеральної прокуратури України компетентним органам РФ про надання міжнародної правової допомоги у кримінальному провадженні № 42014000000001732 від 25.12.2014 за ознаками вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 255 КК України, а саме за фактом вчинення у період з лютого 2014 року і надалі громадянами України ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та іншими 369-ма особами, які виконують функції представників влади різних органів влади на території Автономної Республіки Крим, дій з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також дій, направлених на захоплення державної влади на території Автономної Республіки Крим. 
Вказане клопотання у тому числі стосується призначення ОСОБА_4 головою Кіровського районного суду на підставі указа президента РФ від 13 листопада 2014 року № 719 «Про призначення суддів федеральних судів».
83. Копія супровідного листа від 30.05.2015 № 26/3-27027-14.
84. Відповідь від 10.06.2015 № 26-929внвх.
85. Запит старшого слідчого Генеральної прокуратури до Адміністрації Президента України від 03 лютого 2015 року у межах кримінального провадження № 42014000000001732 від 25.12.2014 щодо надання копій указів Президента України про призначення на посаду судді судів Автономної Республіки Крим і міста Севастополя 231 особу, у тому числі ОСОБА_4 .
86. Відповідь Адміністрації Президента України щодо інформації про призначення (переведення) 190 суддів судів Автономної Республіки Крим і міста Севастополя.
87. Копія запиту до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03.02.2015 № 26/3-27027-14.
88. Відповідь ВККС на запит Генеральної прокуратури України від 03 лютого 2015 року про те, що із заявами на переведення до інших судів на території України звернулось 53 судді місцевих та апеляційних судів.
89. Відповідь Вищої ради юстиції до ВККС від 12.01.2015 № 112/0/9-15 про те, що 36 суддів подали на розгляд ВРЮ заяви про звільнення з посад за загальними обставинами.
90. Копія листа до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 25.05.2015 № 26/3-27027-14 з додатками.
91. Копія інформації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 06.10.2015 № 8вк-4067/15.
92. Копія запиту до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 09.09.2016 № 26/3-33326-15.
93. Копія відповіді на запит від 21.09.2016 № 27-9450/16 з додатками.
94. Копія рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10.11.2015 № 3009/дп-15.
95. Копія рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 16.12.2015 № 3875/дп-15.
96. Копія запиту до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 09.09.2016 № 26/3-33326-15.
97. Копія відповіді на запит від 20.09.2016 № 9887/0/9-16.
98. Копія рішення Вищої ради юстиції від 24.12.2015 № 1206/0/15-15.
99. Копія запиту до Адміністрації Президента України від 09.09.2016 № 26/3-33326-15.
100. Копія відповіді на запит від 29.09.2016 № 03-01/3068.
101. Копія Указу Президента України від 30.01.2016 № 28/2016 про звільнення суддів.
102. Копія протоколу огляду інтернет-видань від 07.04.2015 з додатком.
103. Копія протоколу огляду від 02.02.2015 сайту судів, у тому числі на арк. 36 міститься скріншот сторінки суду із Списком суддів, за змістом якого вбачається, що ОСОБА_4 зазначена як голова «Кіровського районного суду».
104. Витяг з ЄРДР від 28.09.2016 за № 42016000000002617 стосовно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
105. Постанова від 28.09.2016 про виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 26.06.2015 за № 42015000000001289, матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
106. Постанова про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
107. Постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
108. Постанова про визначення слідчих у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
109. Постанова про зупинення досудового розслідування від 29.09.2016 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
110. Вимога по судимість стосовно ОСОБА_4 , з якої вбачається, що до відповідальності не притягувалася.
111. Копія анкети ОСОБА_4 як отримувача паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
112. Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
113. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
114. Клопотання про арешт майна від 27.07.2015.
115. Копія ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2015 № 757/26415/15-к, якою накладено арешт на будинок, що належить на праві власності ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .
116. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
117. Копія супровідного листа від 28.05.2015 № 26/3-27027-14.
118. Клопотання про арешт майна від 04.08.2015.
119. Копія ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.08.2015 № 757/27764/15-к, якою накладено арешт на автомобіль, що належить ОСОБА_4 , марки Hyundai 110, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .
120. Копія супровідного листа від 18.08.2015 № 26/3-27027-14.
121. Подання про надання згоди на затримання ОСОБА_4 та обрання стосовно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 10.07.2015.
122. Супровідний лист із додатком до Голови Верховного Суду України.
123. Лист Верховного Суду України.
124. Копія запиту від 03.02.2015 № 26/3-27027-14.
125. Копія відповіді на запит від 03.02.2015 із додатками.
Постановою Верховної Ради України від 20.05.2004 № 1730-IV ОСОБА_4 обрано безстроково на посаду судді місцевого Кіровського районного суду Автономної Республіки Крим. Висновок ВККС щодо можливості призначення її на посаду судді безстроково. 
126. Копія запиту від 09.09.2016 № 26/3-33326-15.
127. Копія відповіді від 15.09.2016 № 12/14-473, із додатком у вигляді копії постанови Верховної Ради України від 19.04.2016 № 1241-VIII про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Кіровського районного суду Автономної Республіки Крим у зв`язку з порушенням присяги судді. 
128. Копія листа Служби безпеки України від 14.06.2016 за № 2/2/8-22047 щодо постійного місця перебування ОСОБА_4 на території Автономної Республіки Крим.
129. Копія протоколів огляду інтернет-видань від 23.06.2015 та від 11-18 червня 2015 року, зокрема офіційного сайту Вищої кваліфікаційної колегії суддів Російської Федерації та сайтів, на яких розміщено рішення суддів незаконно створеної Республіки Крим, у тому числі м. Севастополя.
129.1 Так, протоколом огляду інтернет-видань від 23.06.2015 через пошукову систему Google здійснено пошук інформації за ключовими словами: «Высшая квалификационная коллегия судей РФ», після чого відкрито сайт http://www.vkks.ru/. Оглядом зазначеного сайту встановлено, що він містить вкладку з назвою: «Заключения по вопросам рекомендации на вакантные должности». Оглядом вкладки встановлено, що у рубриці документів за 04 вересня 2014 року міститься ряд документів, зокрема документ « ОСОБА_4 », у форматі docx. Вказаний документ містить інформацію про результати розгляду заяви судді ОСОБА_4 про зайняття нею посади судді незаконно створених судів на тимчасово окупованій території півострова Крим. Покроковість дій слідчого зафіксована скріншотами з екрану. «Заключение Высшей квалификационной коллегии судей Российской Федерации» стосовно позитивного розгляду заяви обвинуваченої ОСОБА_4 роздруковано та долучено до вказаного протоколу огляду.
129.2 Так, протоколом огляду інтернет-видань від 23.06.2015 через пошукову систему Google здійснено пошук інформації за адресою: http://www.gcourts.ru/. Шляхом пошуку на вказаному сайті інформації (рішення, ухвали та інше) за прізвищем судді ОСОБА_4 (прізвище судді слідчим зазначалось російською мовою), знайдено вирок від 24.07.2014 у справі № 1-51/2014 та вирок від 28.07.2014 у справі № 1-60/2014. Вказані вироки роздруковані та долучені до протоколу огляду, та за змістом яких вбачається, що вони ухвалені обвинуваченою як суддею «Кіровського районного суду» від імені РФ та із застосування матеріального та процесуального кримінального закону РФ.
130. Копія листа Міністерства юстиції України від 21.03.2016 із додатками.
131. Копія постанови про приєднання до кримінального провадження речового доказу.
132. Постанова про відновлення досудового розслідування від 28.11.2018 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
133. Постанова про зупинення досудового розслідування від 28.11.2018 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
134. Постанова про відновлення досудового розслідування від 08.07.2019 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
135. Постанова про доручення проведення досудового розслідування слідчій групі від 08.07.2019.
136. Постанова про зміну групи прокурорів від 08.07.2019 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
137. Постанова про зупинення досудового розслідування від 08.07.2019 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
138. Постанова про відновлення досудового розслідування від 23.07.2019 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
139. Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваної з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
140. Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
141. Копія ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.08.2019 № 757/42729/19-к, якою надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 .
142. Постанова про зупинення досудового розслідування від 19.08.2019 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
143. Копія супровідного листа щодо постановленої ухвали про надання дозволу на затримання.
144. Доручення про проведення досудового розслідування від 06.11.2019 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
145. Повідомлення про початок досудового розслідування від 08.11.2019 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
146. Супровідний лист про скерування матеріалів кримінального провадження № 42016000000002617 від 28.09.2016 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі.
147. Постанова про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 29.08.2019, а саме слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі.
148. Постанови про зміну групи прокурорів від 29.08.2019 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
149. Постанова про визначення групи прокурорів від 12.03.2020 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
150. Постанови про зміну групи слідчих від 05.02.2021 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
151. Постанова про відновлення досудового розслідування від 29.03.2021 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
152. Постанова про визначення підслідності від 29.03.2021 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
153. Постанова про визначення групи прокурорів від 31.03.2021 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
154. Доручення про проведення досудового розслідування від 31.03.2021 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
155. Постанова про визначення групи слідчих від 31.03.2021 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
156. Постанова про зупинення досудового розслідування від 31.03.2021 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
157. Доручення про проведення досудового розслідування від 19.08.2021 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
158. Постанова про призначення групи слідчих від 19.08.2021 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
159. Протокол огляду інтернет-видань від 31.03.2021 з додатками (нормативно-правові акти про створення судів та призначення суддів на посади), додатком до якого є 2 документа, що виявлені за результатами пошуку. 1. «Федеральный закон Российской Федерации от 23.06.2014 № 154-ФЗ «О создании судов Российской Федерации на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации». Вказаним актом створено «Кіровський районний суд». 2. «Указ президента Российской Федерации от 13.11.2014 № 719 «О назначение судей федеральных судов», яким обвинувачену ОСОБА_4 призначено головою Кіровського районного суду.
160. Лист до редакції газети «Урядовий кур`єр».
161. Повістки про виклик підозрюваної ОСОБА_4 .
162. Відомості про виклик підозрюваної ОСОБА_4 .
163. Постанова про зміну групи прокурорів від 19.09.2022 у кримінальному провадженні № 42016000000002617 від 28.09.2016.
164. Повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 20.09.2022.

4.7 Щодо згаданих матеріалів з кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР у різний час, то суд вказати наступне.

4.7.1 Так, 25.12.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42014000000001732 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 109 КК України, а саме за фактом вчинення у період 2014 року по теперішній час громадянами України ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та іншими 369 особами, які виконують функції представників влади різних органів влади на території Автономної Республіки Крим, умисних дій, направлених на захоплення державної влади на території Автономної Республіки Крим.
Відомості, внесені до ЄРДР № 42014000000001733, були у подальшому об`єднані з матеріали провадження 42014000000001732, під єдиним номером 42014000000001732.

4.7.2 06.02.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42015000000000134 внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України. Так, установлено, що ОСОБА_16 та інші депутати Верховної .ради Автономної Республіки Крим брали участь у злочинній організації, створеній ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів на території Автономної Республіки Крим.
Відомості, внесені до ЄРДР № 42014000000001734, були у подальшому об`єднані з матеріали провадження 42014000000001732, під єдиним номером 42014000000001732.

4.7.3 06.04.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42015000000000611 внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України. Так, встановлено, що ряд осіб, обіймаючи відповідно до чинного законодавства України посади суддів Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, нехтуючи положеннями ст.ст. 5, 72, 73 Конституції України, п.п. 1, 3, 21 ч. 2 ст. 9, ч. 9 ст. 10 Закону України «Про Верховну Раду Автономної Республіки Крим», ч. 3 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум», ст.ст. 6, 6-1 Закону України «Про всеукраїнський та місцеві референдуми», ст.ст. 1, 2, 4, 5, 66, 74 Закону України «Про судоустрій та статус суддів України», достовірно знаючи про незаконність дій Верховної Ради Автономної Республіки Крим та Севастопольської міської ради, а також приєднання території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, впродовж березня - квітня 2014 року продовжили свою роботу на посадах суддів судів незаконно створеної Республіки Крим, яка у подальшому увійшла до складу Російської Федерації, чим забезпечили функціонування незаконно створених органів судової влади та сприяли представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України.
Відомості, внесені до ЄРДР № 42014000000000611, були у подальшому об`єднані з матеріали провадження 42014000000001732, під єдиним номером 42014000000001732.

4.7.4 26.06.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42015000000001289 внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України. Так, встановлено, що ряд осіб, обіймаючи відповідно до чинного законодавства України посади суддів Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, нехтуючи положеннями ст.ст. 5, 72, 73 Конституції України, п.п. 1, 3, 21 ч. 2 ст. 9, ч. 9 ст. 10 Закону України «Про Верховну Раду Автономної Республіки Крим», ч. 3 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум», ст.ст. 6, 6-1 Закону України «Про всеукраїнський та місцеві референдуми», ст.ст. 1, 2, 4, 5, 66, 74 Закону України «Про судоустрій та статус суддів України», достовірно знаючи про незаконність дій Верховної Ради Автономної Республіки Крим та Севастопольської міської ради, а також приєднання території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, впродовж березня - квітня 2014 року продовжили свою роботу на посадах суддів судів незаконно створеної Республіки Крим, яка у подальшому увійшла до складу Російської Федерації, чим забезпечили функціонування незаконно створених органів судової влади та сприяли представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України.

4.7.5 28.09.2016 виділені матеріали досудового розслідування з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 26.06.2015 за № 42015000000001289, матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, за № 42016000000002617.

4.7.6 За таких обставин суд відхиляє доводи сторони захисту, висловлені на оголошені прокурором письмові докази, що слідчі та процесуальні дії проводились не у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , а були зібрані до внесення відомостей до ЄРДР стосовно неї, а отже всі з них є недопустимими.

4.7.6.1 Як вбачається вище, дійсно спершу внесені були відомості до ЄРДР у 2014 році за фактом вчинення кримінальних правопорушень, надалі матеріали з магістрального провадження у передбачений законом спосіб виділялись для подальшого розслідування встановлених фактів та вже встановлених конкретних посадових осіб, як і зокрема обвинуваченої ОСОБА_4 

4.8 Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, які мають бути отримані у передбаченому КПК України порядку, та на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винуватість особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для об`єктивного вирішення справи.

Процесуальними джерелами доказів у цьому випадку є протоколи слідчих дій, документи як фактичні результати технічного документування та інші документи як відображення фактичних даних, тобто відомостей про факти.
Водночас фактичні дані не можуть існувати самостійно самі по собі без відповідного джерела та носія.
У свою чергу доказами є ті ж фактичні дані, але які відповідають вимогам належності до справи, достовірності і допустимості, а на завершення суд має дійти висновку про їх відповідність критерію достатності, що корелюється із вимогами ст. 94 КПК України та про що далі.

4.8.1 Суд бере до уваги надані стороною обвинувачення заяву про кримінальні правопорушення народного депутата ОСОБА_12 , у тому числі вчинених суддею ОСОБА_4 із вимогою внести відомості до ЄРДР за фактом вчинення злочину, передбаченого ст. 111 КК України (арк. заяви 21, 44); звернення голови ВККС до Генерального прокурора України про внесення відомостей до ЄРДР за ст. 111 КК України стосовно суддів судів Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, які здійснюють правосуддя іменем РФ без припинення статусу судді відповідно до законів України, що також водночас є порушенням присяги судді, із долученим списком 287 суддів, під номером 195 вказана суддя ОСОБА_4 ; повідомлення про підозру за підписом заступника Генерального прокурора України, повістки про виклик до слідчого, покрокові підтвердження щодо надіслання як повідомлення про підозру, так і повісток електронною поштою та супровідний лист щодо їх надіслання експрес-поштою, копія примірника «Урядового кур`єра» щодо здійснених публікацій про виклик ОСОБА_4 до слідчого, ухвали слідчого судді про надання дозволу на її затримання та здійснення спеціального досудового розслідування тощо.

Наведені процесуальні документи не є доказами у розумінні підтвердження обставин вчиненого злочину, але приймаються судом, оскільки свідчать про дотримання вимог процесуального закону як щодо підстав розпочати досудове розслідування, так і дотримання вимог щодо його проведення.

4.8.2 Суд приймає як докази, які стосуються встановлення органом досудового розслідування фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Ці докази мають відповідати критеріям належності, допустимості та достовірності.

4.8.2.1 Належність доказів визначається як здатність фактичних даних надавати інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування.
Належність доказів у кримінальному процесі обумовлюється їх доказовою цінністю, а саме для чого вони можуть бути використані:
- для встановлення, хто вчинив злочин чи з`ясування інших обставин складу злочину - це встановлені дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 ; відомості про притягнення до відповідальності та з цієї ж вимоги вбачається, що жодних співпадінь з іншими особами немає; посаду судді, яку він обіймала в Україні безстроково з 2004 року та на час вчинення інкримінованого їй злочину; укази президента РФ щодо її призначення на посаду голови незаконно створеного суду на тимчасово окупованій території та попереднє звернення до окупаційної влади щодо її призначення; її місце проживання та перебування на тимчасово окупованій території України, яку вона з 2014 року на залишала тощо;
- для встановлення окремих фактів, які в сукупності розкривають обставини складу злочину чи їх відсутність - дії обвинуваченої, яка здійснювала правосуддя іменем РФ без припинення статусу судді відповідно до законів України, зокрема надані суду вироки, ухвалені обвинуваченою ОСОБА_4 іменем РФ та на підставі матеріального й процесуального кримінального законодавства РФ;
- для встановлення обставин, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченої - надання допомоги представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, шляхом відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації, що також є свідченням вчинення злочину із прямим умислом й добровільно.

4.8.2.2 Допустимість доказів визначають як їх правову придатність для використання у кримінальному процесі як аргументів у доказуванні, зокрема у тому, що:
- фактичні дані як докази отримані уповноваженим на те суб`єктом - прийняті численні рішення про виділення матеріалів, об`єднання проваджень, про створення групи слідчих й прокурорів, про продовження строків досудового розслідування наведені у реєстрі, долученому до обвинувального акта. Щодо уповноважених суб`єктів стороною захисту ніколи заперечення не висловлювались;
- фактичні дані отримані у встановленому законом порядку з дотриманням процесуальної форми, яка гарантує захист прав та законних інтересів громадян; 
- отримані фактичні дані щодо вчиненого обвинуваченою злочину не були пов`язані із здійсненням негласних слідчих розшукових дій, збирались відкрито, зафіксовані з дотриманням процесуальної форми й у цьому аспекті суд не вбачає порушень прав та законних інтересів обвинуваченої, так і інших осіб;
- фактичні дані та сам процес їх отримання з відкритих джерел належним чином закріплені та засвідчені, суд міг пересвідчитися у покроковості всіх вчинених слідчих та процесуальних дій;
- зібрані докази та інші матеріали провадження загалом дозволяють здійснити перевірку достовірності та законності отримання фактичних даних.

4.8.2.3 Достовірність доказів означає відповідність їх змісту тому, що мало місце в дійсності. Для з`ясування достовірності доказу необхідно мати можливість пересвідчитись у добротності як самого джерела, так і способу отримання фактичних даних, надійності процесуального носія та засобів фіксації.

Щодо цього критерію отриманих доказів, то суд здобуті докази приймає як достовірні, зважаючи все ж таки на те, що довіряти інформації з відкритих джерел можна більше, ніж отриманій у будь-який інший спосіб, зокрема таємним шляхом, через непрямі докази та ін., коли їх достовірність складно перевірити іншими джерелами. У цьому випадку суд має наголосити й на тому, що немає сумніву й у підробці цієї інформації, подання її у викривленому вигляді, зокрема.

Відтак тут варто зауважити, що інформація здобута не лише з відкритих джерел, зокрема з офіційних сайтів влади РФ, де опубліковані прийняті парламентом закони та винесені президентом укази, а такими джерелами виступала саме іноземна держава, надсилаючи до органів влади України судові рішення в межах міжнародної правової допомоги.

4.8.2.4 Щодо критерію достатності зібраних доказів, то за наявності наявних доказів, попередньо перевірених на предмет їхньої належності, допустимості та достовірності, у суду не лишається жодного сумніву у тому, що обвинувачена ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати незалежність та територіальну цілісність України, порушуючи присягу судді в частині неупередженого, незалежного, справедливого та кваліфікованого здійснення правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, та не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя  ОСОБА_4 , будучи суддею та відповідно до Постанови Верховної Ради України від 20 квітня 2004 року № 1730-ІV, обіймаючи посаду судді Кіровського районного суду АР Крим, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками, у тому числі незаконно утворених судових органів та органів державної влади Російської Федерації та неможливість відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави, бажаючи допомогти у проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних судових органів Російської Федерації, вчинила дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.

Так, достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, у порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Російської Федерації щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, усвідомлюючи, що так званий «Кировский районный суд» відповідно до положень ст. 64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, перебуваючи у смт Кіровське Кіровського району АР Крим упродовж березня-липня 2014 року продовжила роботу у складі незаконного органу судової влади Російської Федерації на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», внаслідок чого у подальшому, указом президента Російської Федерації від 14 листопада 2014 року № 719 була призначена на посаду голови так званого «Кировского районного суда», чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч. 5 ст. 9 «Федерального конституційного закону» Російської Федерації № 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації. 

Продовжуючи свою злочинну діяльність щодо надання допомоги іноземній державі у проведенні підривної діяльності проти України шляхом придушення спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим, посилення заходів тимчасової окупації півострова та впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом, ОСОБА_4 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, будучи громадянкою України, у порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, розуміючи незаконність дій окупаційної влади, незаконність застосування на території України законодавства Російської Федерації, перебуваючи у приміщенні так званого «Кировского районного суда» на вул. Рози Люксембург, 25, смт Кіровське, Автономна Республіка Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, керуючись нормами законодавства Російської Федерації 29 липня 2014 року, точний час органом досудового розслідування не встановлено, ухвалила рішення у справі № 1-60/2014, 24 липня 2014 року, точний час органом досудового розслідування не встановлено, ухвалила рішення у справі № 1-51/2014, 26 травня 2014 року, точний час органом досудового розслідування не встановлено, ухвалила рішення у справі № 1-8/2014.

Допомога ОСОБА_4 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та допомога у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

4.8.3 Суд бере до уваги прийняті рішення органом досудового розслідування щодо призначення захисника, якому надалі вручались всі прийняті процесуальні рішення у провадженні. При цьому докази здобуті органом досудового розслідування стосовно обвинуваченої переважно датуються 2014-2015 рр, до першого повідомлення про підозру, а не як зібрані під час спеціального досудового розслідування за відсутності захисника, водночас фактичні дані встановлювались загалом щодо тих подій, що мали місце у 2014 році, тому суд не вбачає порушення права на захист й визнання недопустимими всіх зібраних у провадженні доказів.

4.9 Отже, суб`єктом злочину є громадянка України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Той-Тепа Ташкентської області, Узбекистан, з вищою освітою, раніше не судима.

За період з 2014 року по теперішній час державний кордон України та адміністративну межу з тимчасово окупованою територією АР Крим не перетинала.

Обвинувачена зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

4.9.1 Постановою Верховної Ради України від 20.05.2004 № 1730-IV ОСОБА_4 обрано безстроково на посаду судді місцевого Кіровського районного суду Автономної Республіки Крим. 
На момент вчинення злочину у лютому - березні 2014 року вже десятий рік як призначена на посаду судді безстроково обіймала посаду судді суду АР Крим України й очевидно усвідомлювала протиправність своїх дій, свідомо погодившись на злочинну пропозицію невстановлених органом досудового розслідування представників органів влади Російської Федерації працювати та виносити судові рішення іменем Російської Федерації на посаді судді Кіровського районного суду на окупованій території України, який увійшов до незаконно створеної судової системи Російської Федерації Республіки Крим.

4.9.2 Судом не було встановлено, що обвинувачена діяла під примусом, що є a priori неможливим як при зверненні до окупаційної влади щодо призначення головою суду до незаконно створених судових органів, так і здійснення правосуддя, ухвалюючи судові рішення іменем РФ. Водночас на підтвердження того, що обвинувачена діяла умисно та добровільно подано письмовий доказ, що засвідчує факт звернення після 20.02.2014 суддів судів АР Крим із заявами на переведення до інших судів України, з якою ОСОБА_4 до органів влади України не зверталася.

4.10 Сторона обвинувачення, на яку покладено тягар доведення висунутого обвинувачення, подала суду істотні докази та достатні пояснення стосовно обставин вчинення державної зради обвинуваченою ОСОБА_4 , що полягали у наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Водночас з урахуванням форми цього судового розгляду важливо відзначити, що сторона захисту у будь-якому разі не діяла формально.

Таким чином, суд, дотримуючись вимог ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні державної зради доведеною, що ніяк не можна вважати припущенням суду, а є сукупністю вагомих підстав для прийняття відповідного процесуального рішення.

4.11 Суд остаточно визначає кваліфікацію, яка повинна надаватися з правової точки зору фактам у цьому кримінальному провадженні.

4.11.1 Підсумовуючи викладене, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинила державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 111 КК України.

4.11.2 Щодо редакції статті, то суд має її уточнити, вказавши саме ту, яка діяла на момент вчинення злочину - в редакції Закону від 05 квітня 2001 року № 2341-ІІІ, оскільки після вчинення злочину змінювалась як диспозиція, так і санкція в бік погіршення правового становища особи, а саме було посилено кримінальну відповідальність.

4.11.3 У зв`язку з чим суд не погоджується із редакцією статті, яка вказана у висунутому обвинуваченні, зокрема в редакції Закону від 08 квітня 2014 року № 1183-VII.

Так, вказаним Законом України від 08 квітня «Про внесення змін до Кримінального кодексу України», у частині 3 вказано, що абзац другий частини першої статті 111 викладається у наступній редакції «карається позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років».

Таким чином, законодавцем цим Законом було підвищено нижню межу відповідальності з десяти років, що було вказано у первісній редакції Кодексу від 05 квітня 2001 року, до дванадцяти років наступними змінами. 

4.11.4 З урахуванням також тієї обставини, що санкція частини 1 цієї статті була змінена шляхом доповнення до основного покарання у виді позбавлення волі додатковим покарання у виді конфіскації майна на підставі Закону від 07.10.2014 № 1689-VII, що набрав чинності 31 жовтня 2014 року, то призначати додаткове покарання, як про це просив прокурор у судових дебатах, суд підстав не вбачає.

V. Призначення покарання

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання має бути не лише карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання у межах санкції частини статті відповідатиме вчиненому і сприятиме виправленню обвинуваченого й запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченої, на час ухвалення вироку є особою похилого віку, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, з вищою освітою, проживає на тимчасово окупованій території України, відмовилася брати участь у судовому розгляді як особисто, так і через власний вибір захисника. 
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

VI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.
Строк відбування покарання рахувати із моменту затримання обвинуваченої ОСОБА_4 у порядку виконання цього вироку.
Долю речових доказів у цьому кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.
Арешт на майно обвинуваченої, накладений під час досудового розслідування на підставі ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року та від 07 серпня 2015 року, після набрання вироком законної сили скасувати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику обвинуваченої, якому вручались всі процесуальні рішення у цьому провадженні на підставі ч. 2 ст. 297-5 КПК України, та з урахуванням положень ч. 4 ст. 46 КПК України про те, що захисник користується процесуальними правами обвинуваченого, захист якого він здійснює. Також копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати обвинуваченій.

Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, де і здійснювались публікації повісток про виклик обвинуваченої протягом всього судового розгляду.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись статтями 94, 135, 139, 297-1, 297-5, 323, 368, 370, 374 КПК України,

засудив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року № 2341-ІІІ), та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.

Строк відбування покарання рахувати із моменту затримання ОСОБА_4 у порядку виконання цього вироку.

Арешт на майно обвинуваченої, накладений під час досудового розслідування на підставі ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року та від 07 серпня 2015 року, після набрання вироком законної сили скасувати.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у цьому кримінальному провадженні, а саме: судові рішення, зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_17 

1 Ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 13.01.2026. Режим доступу: https://reyestr.court.gov.ua/Review/137251229.
2 Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року (справа № 759/7443/17, провадження № 51-1578км20). Режим доступу: https://reyestr.court.gov.ua/Review/100734866. 
Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 грудня 2021 року (справа № 756/4855/17, провадження № 51-7121км18). Режим доступу: https://reyestr.court.gov.ua/Review/101873632.
Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 грудня 2022 року (справа № 759/5737/17, провадження № 51-2899км20). Режим доступу: https://reyestr.court.gov.ua/Review/108225763.
Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 серпня 2023 року (справа № 759/4148/17, провадження № 51-1893км23). Режим доступу: https://reyestr.court.gov.ua/Review/113065878.
Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року (справа № 759/9489/17, провадження № 51-3247км23). Режим доступу: https://reyestr.court.gov.ua/Review/114086683.
Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 грудня 2023 року (справа № 759/22254/19, провадження № 51-3248км23). Режим доступу: https://reyestr.court.gov.ua/Review/115822485.
Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 квітня 2024 року (справа № 639/1528/22, провадження № 51-6937км23). Режим доступу: https://reyestr.court.gov.ua/Review/118297134.
Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 січня 2026 року (справа № 744/291/24, провадження № 51-4253км25). Режим доступу: https://reyestr.court.gov.ua/Review/133509778.