Справа № 203/5677/23
Провадження № 2/0203/299/2024
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:
головуючого судді – Ханієвої Ф.М.,
за участю секретаря судового засідання – Сливчук В.В.,
за участі:
позивача – ОСОБА_1 ,
відповідача – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини (доходу),

встановив:

05.10.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини (доходу), в якій позивач просить суд:
- стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на користь позивача ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
І. Стислий виклад позицій учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 15.12.2019 року подружні відносини між нею та відповідачем не склались, вони з чоловіком проживають окремо, хоча і знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Водночас їх спільна донька ОСОБА_3 проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. З моменту окремого проживання з чоловіком позивач неодноразово зверталась з проханням до відповідача – ОСОБА_2 щодо надання матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_3 , але відповідач жодним чином не реагував на прохання позивача. Разом з тим, утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків до досягнення дитиною повноліття. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень позивач ОСОБА_1 одна не зможе забезпечити.
З огляду на викладене, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів.
У встановлений судом строк відповідач не подав до суду відзив на позову заяву.
Під час судового засідання позивач підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснила таким чином, як про це викладено у позові.
Відповідач у судовому засідання повністю визнав позовні вимоги та пояснив, що бажає сплачувати аліменти на утримання дитини та не відмовлявся від цього.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 15.12.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
У судове засідання з`явились всі учасники справи.
Суд під час судового розгляду справи по суті заслухав усні пояснення учасників справи по суті спору, дослідив наявні в матеріалах справи письмові докази, та 27.03.2024 року у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 19.04.2017 року.
Відповідно до свідоцтва від 14.11.2014 року, серії НОМЕР_4 , сторони:  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб, про що 14.11.2014 року було складено відповідний актовий запис №845; прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка – ОСОБА_6 , дружини – ОСОБА_6 ; місце державної реєстрації: Бабушкінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини.
ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.
Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей.
Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі – СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно з частиною 1 статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину – однієї чверті, на двох дітей – однієї третини, на трьох і більше дітей – половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум – це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Частиною 1 статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року №759/10277/1 (61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Відповідно до пункту 1, пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» від 26 лютого 1993 року №146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з:  1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо;  2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати;  3) грошових і натуральних премій;  4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні;  5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку;  6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати;  7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій;  8) винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню;  9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років;  10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах;  11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій;  12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих;  13) допомоги по безробіттю;  14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними;  14-1) державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" ; 15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів;  16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства;  17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях;  18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю);  19) інших видів заробітку.
Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.
Згідно з частиною 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з частиною 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.
Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.
Суд, з урахуванням викладеного вище, зазначає, що на відповідача як на батька малолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо її утримання і матеріального забезпечення. Суд, вирішуючи спір по суті, також враховує те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі.
З огляду на викладене вище, у суду наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо розміру яких сторони дійшли згоди, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з моменту подання позову – 05.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову  ОСОБА_1 у повному обсязі.
Відповідно до вимог статей 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн.
Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 142, 206, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини (доходу) – задовольнити повністю.
Стягувати з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову – 05.10.2023 року та до досягнення дитиною – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття.
Допустити рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.
Стягнути з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складений 03.04.2024 року.

Суддя Ф.М. Ханієва