Номер провадження 2/754/3496/26
Справа №754/2804/25
РІШЕННЯ 
Іменем України
10 червня 2026 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва 
під головуванням судді Бабко В. В.
за участю секретарів судового засідання: Краснощоки О. В., Денисової К. А. 
за участю представника позивача - адвоката Голосної А. В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП,  
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» та ОСОБА_1 11.07.2024 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/104-60-019369/24, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «AUDI A8», державний номер НОМЕР_1 . Предметом страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, визначеного у договорі, страховику. Загальна сума страхування становила 1550000,00грн. 22.08.2024 у м. Києві по вул. Лифаря, ОСОБА_2 виявив пошкодження транспортного засобу «AUDI A8», державний номер НОМЕР_1 , який належав позивачу. У зв`язку із зазначеним 23.08.2024 позивач звернувся до страхової компанії (відповідач) та подав повідомлення про ДТП, заяву про страхове відшкодування та інші документи для здійснення виплат страхового відшкодування, а також надав пошкоджений транспортний засіб для огляду. 14.10.2024 позивач отримав від страхової компанії лист щодо відмови у виплаті страхового відшкодування. Не погоджуючись із відмовою страхувальника у виплаті страхового відшкодування, на замовлення позивача судовим експертом Григор`євим О. І. було складено Висновок експерта, який відрізняється від висновку страхувальника стосовно обставин отримання автомобілем пошкоджень. Також позивач, з метою встановлення розміру збитку отриманого в наслідок пошкодження автомобіля, отримав Висновок від судового експерта ОСОБА_3 , відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 361471,54грн, а вартість відновлюваного ремонту становить 793879,59грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача суму завданого збитку у розмірі 793879,59грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 7938,80грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 14000,00грн, а також 39900,00грн та 5000,00грн - витрат понесених за виготовлення висновків експертів.
25.02.2025 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
02.04.2025 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва, призначено по справі судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
09.04.2025 до суду від ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що позивач укладаючи Договір страхування підтвердив, що він ознайомлений та згодний із порядком та способом розрахунку суми страхового відшкодування у разі настання страхового випадку, а також підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування. Для перевірки даних, зазначених у заяві позивача про настання події та наданих документах, а також після огляду пошкодженого транспортного засобу «AUDI A8», державний номер НОМЕР_1 , ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» направила матеріали до ТОВ «Українські незалежні судові експертизи» з приводу дослідження обставин пошкодження транспортного засобу. Відповідно до Висновку траспортно-трасологічного дослідження: «Утворення всього комплексу пошкоджень транспортного засобу, заявленого до страховика від 22.08.2024, що мало місце в м. Києві по вул. Лифаря 16, на паркові, за участю автомобіля AUDI A8 - НОМЕР_1 в місці та при обставинах, викладених у поясненнях та зафіксованих у матеріалах справи № 24001102483 неможливе. Комплекс пошкоджень автомобіля AUDI A8 - НОМЕР_1 , заявленого власником до страхової компанії був утворений внаслідок його контакту із задньою частиною невстановленого автомобіля. Автомобіль AUDI A8 - НОМЕР_1 на час контакту знаходився у рухомому стані. Письмові пояснення власника ОСОБА_1 , щодо отримання механічних пошкоджень забезпеченого транспортного засобу не відповідають дійсним обставинам їх утворення». З урахуванням зазначеного, позивачем було повідомлено страховика про обставини випадку, які з технічної точки зору не відповідають дійсності, так як заявлені пошкодження автомобіля були утворені при інших обставинах, а ніж заявлені страховику. На підставі викладеного просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
19.08.2025 до суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта від 01.08.2025 № 3801-25-52 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи.
25.08.2025 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва, відновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП.
19.03.2026 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва, Приватному акціонерному товариству «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» було відмовлено у задоволенні клопотанні про призначення комісійної судової автотехнічної експертизи.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. У матеріалах справи міститься заява представника позивача, адвоката Голосної А. В. про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Просять ухвалити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Приватне акціонерне товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" в судове засідання свого представника не направили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомлено.
Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно із статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.
Суд установив такі факти та їх правовідносини.
11.07.2024 між ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» та ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/104-60-019369/24.
Згідно із істотних умов Договору, предметом страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених цим договором. Застрахованим транспортним засобом є автомобіль «AUDI A8», державний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2015. Страхові ризики: повне каско. Загальна сума страхування за Договором 1550000,00грн.
Пунктом 19.1 Договору визначено, що страховим випадком за Договором є пошкодження, знищення або втрата застрахованого транспортного засобу внаслідок настання події, на випадок виникнення якої проводиться страхування (страховий ризик), яка передбачена Договором та яка відбулась протягом строку та у місці дії Договору.
У разі настання страхової події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти, з урахуванням умов договору, рішення про визнання або невизнання випадку страховим ( п. 25.1 Договору).
Страховик має право самостійно з`ясовувати причини та обставини настання події, що має ознаки страхового випадку, а також робити запити про відомості, пов`язані з настанням такої події. При цьому такі дії страховика не розглядаються як визнання події страховим випадком. З цією метою страховим має право: Залучити за свій рахунок експерта до розслідування причин, обставин та наслідків події, що має ознаки страхового випадку. Замовляти проведення експертного дослідження після настання події, що має ознаки страхового випадку, для з`ясування причин, обставин страхового випадку, вартості відновлюваного ремонту, дійсної (ринкової) вартості ЗТЗ, вартості залишків ЗТЗ тощо, та перевіряти достовірність інформації, наданої страхувальником (п. 22.3, 22.3.3., 22.3.3.1, 22.3.3.2 Договору).
Відповідно до п. 21.1, 21.2.2. до розміру прямого збитку не включаються і страховик не відшкодовує: Збитки, за якими характер пошкоджень ЗТЗ не відповідає заявленим страхувальником (водієм, вигодо набувачем) обставинам події, що має ознаки страхового випадку, відповідно до висновків страховика, визначених на підставі наявних документів, експертного дослідження (висновку спеціаліста експертної організації, висновку оцінювача) або за результатами спеціалізованих досліджень (експертиз) (авто технічне, транспортно-трасологічне, пожежно-технічне, технологічне, тощо) в тому числі встановлення страховиком умисного викривлення або приховування страхувальником (водієм, вигодо набувачем) обставин настання події (наприклад пошкодження ЗТЗ не могли виникнути за загальних обставин або не відповідають заявленому місцю події тощо).
Згідно із п. 25.4 Договору, для забезпечення прийняття рішення про визнання або невизнання випадку страховим, страховик після отримання заяви про подію залежно від ризику, обставин настання події, що має ознаки страхового випадку, характеру та розмірі збитків вживає заходи щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного прийняття рішення щодо події, в томі числі, але не обмежуючись: забезпечує проведення огляду та фотографування транспортного засобу, місця події, при необхідності робить додаткові запити, здійснює дії необхідні для визначення розмірі прямого матеріального збитку (отримує дефектні відомості, рахунки-фактури або інші аналогічні документи від СТО, складає калькуляцію за допомогою сертифікованого в Україні програмного забезпечення, замовляє та отримує експертне дослідження, оформлює договір про передачу права власності на забезпечений транспортний засіб за ризиком «Незаконне заволодіння», тощо.
Сторони дійшли згоди, що для прийняття рішення про кваліфікацію страхового випадку як пошкодження або як знищення забезпеченого транспортного засобу страховик має право замовити експертне дослідження (висновок спеціаліста експертної організації, висновок оцінювача), виконаного відповідно до Методики оцінки транспортного засобу (п. 25.5 Договору).
Згідно із п. 27.1, 27.1.3 Договору, Підставою для відмови страховика у здійснення страхових виплат є: подання страхувальником неправдивих відомостей про об`єкт страхування, обставити, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, або про факт настання страхового випадку.
23.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування. Відповідно до якої зазначено, що 21.08.2024 приблизно о 17:00 було припарковано авто у дворі за адресою: АДРЕСА_1 . 22.08.2024 приблизно о 08:00 ранку по поверненню до авто було помічено пошкодження, скоріш за все що в`їхало інше авто, так як залишились уламки від стопа. Пошкодження ТЗ за подією: капот, передній бампер, переднє праве крило, передня права фара. Інформація про іншого учасника невідома, водій покинув місце пригоди.
До заяви позивачем було додано Схему місця ДТП, згідно якої зазначений перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих унаслідок ДТП, а саме: капот, передній бампер, права фара, переднє праве крило.
04.09.2024 ТОВ «Синергія сервіс груп» було виставлено рахунок № VSG0000335 від 04.09.2024 на підставі Заявки на ремонт VSG0000194 від 04.09.2024 автомобіля AUDI A8, державний номер НОМЕР_1 , клієнт ОСОБА_1 , згідно якої вартість замовлених робіт та запасних частин становить 495984,44грн.
14.10.2024 ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» надіслала ОСОБА_1 лист про прийняте рішення, відповідно до якого зазначено, що відповідно до Висновку 00741/01 судового експерта ТОВ «Українські незалежні судові експертизи» та керуючись п. 21.2.2., 21.2, 27.1.3, 27.1 Договору, ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» відмовляє у виплаті страхового відшкодування за заявленою подією.
Згідно із Висновком судового експерта ТОВ «Українські незалежні судові експертизи» Любарського К. А. № 00741/01 від 10.10.2024 за результатами транспортно-трасологічного дослідження механізму утворення пошкоджень на автомобілі AUDI A8 д/н НОМЕР_1 зазначено, що Утворення всього комплексу пошкоджень транспортного засобу, заявленого до страховика від 22.08.2024, що мало місце в м. Києві по вул. Лифаря 16, на парковці, за участю автомобіля AUDI A8 - НОМЕР_1 в місці та при обставинах, викладених у поясненнях та зафіксованих у матеріалах справи № 24001102483 неможливе. Комплекс пошкоджень автомобіля AUDI A8 - НОМЕР_1 , заявленого власником до страхової компанії був утворений внаслідок його контакту із задньою частиною невстановленого автомобіля. Автомобіль AUDI A8 - НОМЕР_1 на час контакту знаходився у рухомому стані. Письмові пояснення власника ОСОБА_1 , щодо отримання механічних пошкоджень забезпеченого транспортного засобу не відповідають дійсним обставинам їх утворення.
11.12.2024 судовим експертом Новоселецьким В. В., на замовлення ОСОБА_4 було виготовлено Висновок № 06/09, згідно якого Вартість відновлюваного ремонту, пошкодженого внаслідок ДТП, КТЗ марки AUDI A8, реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент проведення дослідження складає 793879,59грн. Вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого внаслідок ДТП, КТЗ марки AUDI A8, реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент проведення дослідження складає 361473,54грн.
16.12.2024 судовим експертом Григор`євим О. І. на замовлення ОСОБА_1 було виготовлено Висновок експерта № 0670 за результатами проведення експертного дослідження обставин та механізму отримання пошкоджень автомобіля AUDI A8 д/н НОМЕР_1 , згідно якого зазначено, що Сукупність механічних пошкоджень, які зафіксовані на деталях передньої правої частини кузова автомобіля AUDI A8 д/н НОМЕР_1 та механізм утворення цих пошкоджень вказують на можливість їх утворення внаслідок контакту з рухомим об`єктом, який наближався до нього спереду, при перебуванні автомобіля AUDI у нерухомому стані. Докладно механізм утворення пошкоджень викладений в дослідницькій частині. З технічної точки зору комплекс механічних пошкоджень на автомобілі AUDI A8, д/н НОМЕР_1 має всі ознаки на підтвердження того, що він був утворений в обстановці, зафіксованій в представлених на дослідженні матеріалах, а саме за адресою АДРЕСА_1 та за обставин, викладених у поясненнях водія автомобіля ОСОБА_2 та власника цього автомобіля ОСОБА_1 
01.08.2025 судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, на виконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 02.04.2025, було виготовлено Висновок експерта за результатами проведення судової авто-технічної експертизи № 3801/25-52, згідно якої пошкодження у передній правій частині автомобіля Ауді А8 д/н НОМЕР_1 з технічної точки зору не суперечать обставинам, які наведені в поясненні власника автомобіля ОСОБА_1 . З технічної точки зору не виключається, що комплекс пошкоджень даного автомобіля міг утворитись в зафіксованій в представлених на дослідження матеріалах обстановці та за обставин, викладених в поясненнях власника автомобіля ОСОБА_1 , а саме при знаходженні автомобіля Ауді в нерухомому стані та при контактуванні з його передньою частиною іншого транспортного засобу.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У частині першій статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування).
Згідно із статті 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (стаття 982 ЦК України).
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні.
Згідно із ст. 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», предметом договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених цим Законом.
Об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку. 
Страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону.
Статтею 89 Закону України «Про страхування», страхування здійснюється на підставі договору страхування, який укладається відповідно до загальних умов страхового продукту, якщо інше не визначено законодавством України. Загальні умови страхового продукту включають: 1) визначення понять і термінів, що вживаються в договорі страхування; 2) умови страхового покриття за договором страхування; 3) права та обов`язки сторін, відповідальність за невиконання та/або неналежне виконання умов договору; 4) порядок внесення змін, дострокового припинення чи розірвання договору, їх правові наслідки; 5) порядок відмови від договору страхування; 6) порядок дій у разі настання події, що має ознаки страхового випадку; 7) порядок розрахунку та умови здійснення страхових виплат; 8) підстави відмови у страховій виплаті; 9) порядок укладення договору страхування; 10) винятки із страхових випадків та обмеження страхування; 11) порядок вирішення спорів; 12) контактні дані для звернення у разі настання події, що має ознаки страхового випадку.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 91 Закону України «Про страхування», страхувальник за договором страхування зобов`язаний: інформувати страховика про настання події, що має ознаки страхового випадку, у порядку та строки, визначені договором страхування.
Відповідно до п. 59 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.
Згідно із п. 50 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 92 Закону України "Про страхування" страховик за договором страхування зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк. 
Відповідно до статті 104 Закону України "Про страхування" порядок прийняття страховиком рішення про відмову у здійсненні страхової виплати визначається в договорі страхування або законодавством України.
У разі прийняття рішення про відмову у здійсненні страхової виплати страховик зобов`язаний протягом строку, передбаченого договором страхування або законодавством, повідомити страхувальника (іншу особу, яка відповідно до договору або законодавства має право на отримання страхової виплати) у письмовій формі про прийняте рішення з обґрунтуванням підстави відмови.
Підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат є:
1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, вчинених у стані крайньої необхідності або необхідної оборони, або випадків, визначених законом чи міжнародними звичаями;
2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвело до настання страхового випадку;
3) подання страхувальником неправдивих відомостей про об`єкт страхування, обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, або про факт настання страхового випадку;
4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх заподіяла. Якщо збиток відшкодований частково, страхова виплата здійснюється з вирахуванням суми, отриманої від зазначеної особи як відшкодування збитків;
5) несвоєчасне повідомлення страхувальником (особою, визначеною у договорі страхування або законодавством) про настання страхового випадку без поважних причин або невиконання інших обов`язків, визначених договором страхування або законодавством, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт, причини та обставини настання страхового випадку або розмір заподіяної шкоди (збитків);
6) наявність обставин, які є винятками із страхових випадків та обмеженнями страхування, передбаченими договором страхування;
7) наявність інших підстав, встановлених законодавством, у тому числі для договорів страхування, обов`язковість укладення яких визначена законом.
Умовами договору страхування можуть передбачатися також інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить законодавству.
Рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхової виплати може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.
З досліджених судом документів та встановлених обставин справи, суд вважає, що ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» безпідставно відмовили у визнанні страховим випадком подію яка відбулась 22.08.2024, взявши до уваги Висновок експерта Любарського К. А. № 000741/01 ТОВ «Українські незалежні судові експерти». Оскільки зазначений Висновок не відображає дійсність події та причини пошкодження авто потерпілого (позивача).
Суд враховує Висновок експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 3801/25-52 від 01.08.2025, який відповідає всім обставинам події, проведений з використання дійсного законодавства України, нормативно-правових актів, методик, з використання науково-технічної та довідкової літератури, що є належним та допустимим доказом у розумінні статей 77, 78 ЦПК України.
Таким чином суд вважає встановленим, що подія яка відбулась 22.08.2024 є страховим випадком, а тому ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» відповідно до договірних правовідносин зобов`язана провести страхове відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Як убачається з матеріалів справи, автомобілю AUDI A8, державний номер НОМЕР_1 , власником якого є позивач ОСОБА_1 , було завдано збитків, шляхом пошкодження іншим невстановленим транспортним засобом. А саме, було пошкоджено капот, передній бампер, права фара, переднє праве крило.
Для визначення підстав та способів утворення пошкоджень на автомобілі AUDI A8, державний номер НОМЕР_1 , були проведення експерті дослідження механізму утворення таких пошкоджень.
Відповідно до вимог статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим. 
Пунктом 2.4, 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). 
Порядок розрахунку розміру шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений законодавчо, регламентується Законом та вказаною Методикою.
Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ визначені у Методиці яка застосовується, серед іншого, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.
Відповідно до п. 1.3 вказаної Методики, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.
Однією з головних вимог, передбачених Методикою, є особистий огляд колісних транспортних засобів оцінювачем (експертом), про що зазначено в п. 5.1 Методики.
Відповідно до п. 5.5 Методики, під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.
Згідно п. 8.1, 8.5 указаної Методики, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження.
Зокрема згідно із п. 10.4. Договору, варіант розрахунку відновлювального ремонту становить «СТО за вибором Страховика».
Пунктом 25.9.1 Договору визначено, що вартість відновлюваного ремонту розраховується відповідно до варіанту, визначеного в п. 10.4 Договору (СТО за вибором страховика) на підставі: Документів СТО на яку направлено страховиком; Документів СТО за вибором страхувальника; Розрахунку (калькуляції) страховика, виконаного згідно з Методикою оцінки транспортного засобу із використанням відповідним чином сертифікованого в Україні програмного забезпечення.
Відповідно до п. 25.9.3. Договору, розрахунку (калькуляції) Страховик, виконаного згідно з Методикою оцінки транспортного засобу із використанням відповідним чином сертифікованого в Україні програмного забезпечення (якщо у п. 10.4. договору визначено «Розрахунок Страховика») або на підставі експертного дослідження (висновку спеціаліста експертної організації), виконаного відповідно до Методики оцінки транспортного засобу. Даним варіантом Страхувальник на підставі своєї заяви може скористатися незалежно від варіанту, визначеного в п. 10.4. Договору. Якщо Страхувальник отримав від Страховика відповідне направлення на ремонт на СТО згідно з п. 25.9.1. Договору, але при цьому ремонт ЗТЗ (ЗДО) був здійснений на іншій СТО за вибором та рішенням Страхувальника, то Страховик розраховує вартість відповідного ремонту на підставі варіанту, визначеного в даному пункті Договору.
Відповідно до п. 25.10 вартість відновлюваного ремонту розраховується за одним із наступних варіантів: Без урахування зносу складників деталей, вузлів, частин і агрегатів); З урахуванням зносу (знецінення) складників (деталей, вузлів, частин і агрегатів).
Отже суд вважає, що наданий відповідачем Рахунок № VSG000335 від 04.09.2024 ТОВ «Синергія сервіс груп» є належним та допустимим доказом у розумінні статей 77, 78 ЦПК України. Зазначений рахунок повністю відповідає умовам Договору страхування наземного транспорту № 06/107-60-019369/24 від 11.07.2024, містить найменування всіх пошкоджених частин авто, які були встановлені на час ДТП та зазначені в акті огляду транспортного засобу AUDI A8, д/н НОМЕР_1 від 04.09.2024. А вартість, яка відображена в рахунку, відновлювального ремонту в розмірі 495984,44грн відповідає реальній вартості ремонту транспортного засобу AUDI A8, д/н НОМЕР_1 .
Проте Висновок експерта № 06/09 від 11.12.2024, суд оцінює критично з таких підстав.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Згідно зі статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Суд дійшов висновку про те, що оскільки автомобіль позивача 2015 року випуску, тому висновок експерта № 06/09 від 11.12.2024 складено з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, так як експертом при визначенні вартості відновлювального ремонту транспортного засобу позивача, безпідставно не враховано коефіцієнт його фізичного зносу. 
Зокрема суд зауважує, що під час розгляду справи суд перевіривши ринкову вартості авто позивача шляхом моніторинг офіційних сайтів AUTO.RIA, RST, OLX, встановив, що визначена вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача на підставі Висновку експерта межує на ринковій вартість транспортного засобу до ДТП, яка коливається між 800000,00грн до 900000,00грн. Однак експерт у висновку зазначає ринкову вартість в розмірі 1495662,01грн не посилаючись на джерела встановлення такої вартості.
Отже суд визнає Висновок експерта № 06/09 від 11.12.2024 неповним, який має суперечність з іншими даними у справі та таким що викликає сумніви щодо його правильності. Встановлена вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача є економічно необґрунтованою.
Таким чином суд бере до уваги рахунок № VSG000335 від 04.09.2024 для стягнення з відповідача на користь позивача суму завданого збитку у розмірі 495984,44грн. 
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до такого.
Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно із ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. 
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача здійснювала адвокатка Поліщук Л. А., на підставі: договір про надання правничої допомоги № 01б-1/1181 від 11.10.2024; додаткова угода № 1 від 11.10.2024; рахунок № 1 суми гонорару на надану правничу допомогу від 21.01.2025 на загальну суму 14000,00грн; акт виконаних робіт № 11.01 від 24.01.2025 на загальну суму 14000,00грн; платіжна інструкція 1.86121065.1 на суму 14000,00грн; Ордер на надання правничої допомоги серія АА № 1502333, свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 001236 від 12.07.2021.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18, від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15ц (провадження № 14-382цс19), від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), від 19 листопада 2021 року у справі № 752/16038/19 (провадження № 61-7905св21).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Окрім того, виконуючи норми процесуального закону, суд вважає правильним зазначити, що вимоги про відшкодування судових витрат не відносяться до позовних вимог і не оплачуються судовим збором, а відтак належать до процесуальних обов`язків суду незалежно від позовних вимог вирішити питання про те чи підлягають судові витрати відшкодуванню, а якщо так, то з якої саме сторони.
Отже, суд вважає, що надані стороною позивача документи є належними та допустимими в розумінні статей 137-138 ЦПК України.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.
При цьому адвокатам, враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.
Суд вважає завищеною визначену адвокатом вартість правничої допомоги в цій справі, виходячи зі змісту та смислового наповнення позовної заяви, обсягу додатків до них та вважає розмір витрат на правничу допомогу в сумі 14000,00грн, що підлягає компенсації другою стороною, неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
Оцінюючи надані стороною позивача докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, необхідним та достатнім на їх виконання. З огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що визначена позивачем сума в розмірі 14000,00грн є надмірною, а такий розмір не є розумним, та, водночас, необґрунтованим. За таких обставин суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, має бути обмежений до 10000,00грн.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.
Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Стаття 141 ЦПК України, регламентує, що ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат.
Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.
Таким чином до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 39990,00грн за виготовлення Висновку № 0670 від 16.12.2024, який врахований судом. Однак витрати в розмірі 5000,00грн понесені позивачем за виготовлення Висновку № 06/09 від11.12.2024 залишаються за позивачем, оскільки відхилений судом. 
До того ж ураховуючи приписи ст. 142 ЦПК України, що судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог та беручі до уваги часткове задоволення позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 4959,84грн. 
Керуючись Конституцією України, Законом України "Про страхування", Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 11, 22, 23 625, 993, 979, 1166, 1167, 1187, 1188, 1191 ЦК України, статтями 2, 7, 10-13, 76-83, 133, 141, 263-268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» на користь ОСОБА_1  страхову виплату внаслідок страхового випадку в розмірі 495984,44грн.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» на користь ОСОБА_1 судові витрати, з яких судовий збір в розмірі 4959,84грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00грн, витрати понесені на виготовлення Висновку в розмірі 39990,00грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп", місцезнаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44 , ЄДРПОУ: 24175269.

Повний текст рішення складено та підписано 10.06.2026, у відповідності до частини 5 статті 268 ЦПК України.

Суддя В. В. Бабко