441/1175/25 2/441/78/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
11.06.2026 Городоцький районний суд Львівської області в складі: 
головуючої-судді Яворської Н.І., 
за участю секретаря судового засідання Цап І.М., 
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - 
в с т а н о в и в :

17.06.2025 адвокат Карпель О.О. в інтересах ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, просила стягнути з відповідача в користь позивача 178 321 грн. заборгованості, мотивуючи тим, що 23.07.2024 ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 177 762 грн., що на день укладення договору за офіційним курсом НБУ еквівалентно 4 300 дол.США, які той зобов`язувався повернути до 23.01.2025, що посвідчується договором безпроцентної позики, посвідченого 23.07.2024 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Урумовою Ж.М. за реєстровим № 2333. Однак відповідач позики добровільно не повертає, тому позивач змушений звернутись з позовом в суд. У відповідності до умов договору, кошти повертаються у гривні еквівалентом суми 4 300 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на 06.06.2025 становить 178 321 грн. (4300х41,47). Просить про задоволення позову.
Ухвалою від 02.07.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 в суді позовні вимоги уточнив, пояснив, що відповідач повернув йому 16 000 грн. заборгованості за договором позики, тому просить стягнути з останнього 162 321 грн. боргу та судові витрати.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належно.
Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються; межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. 
Так, за положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).
Отже, письмова форма договору позики, з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Згідно із договором безпроцентної позики, посвідченим 23.07.2024 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Урумовою Ж.М. за реєстровим № 2333, ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 177 762 грн., що на день укладення договору за офіційним курсом НБУ еквівалентно 4 300 дол.США, які той зобов`язувався повернути до 23.01.2025.
За приписами статті 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Оскільки у договорі позики зазначено, що ОСОБА_2 зобов`язується повернути ОСОБА_1 позику у гривні еквівалентом суми 4 300 дол. США, з урахуванням того, що такий знаходиться у позивача, суд вважає, що дана обставина підтверджує факт зобов`язання відповідача перед позивачем за договором позики.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до умов договору позики, грошові кошти підлягають поверненню у гривні в еквіваленті 4 300 доларів США за офіційним курсом Національного банку України.
Із змісту позовної заяви вбачається, що розмір заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на 06.06.2025 становить 178 321 грн (4 300 ? 41,47 грн).
Як убачається з пояснень позивача, наданих під час судового розгляду справи, відповідач частково погасив заборгованість за договором позики, сплативши 16 000 грн. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача залишок боргу в сумі 162 321 грн.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за договором позики не виконав, позичених коштів не повернув, є підстави до стягнення боргу у судовому порядку.
Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача 1783 грн. 21 коп. судових витрат, що складаються зі сплати судового збору.
Керуючись ст. 13, 81, 89, 90, 133, 141, 211, 258-259, 265, 354 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 162 321 (сто шістдесят дві тисячі триста двадцять одну) грн. боргу за договором позики.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 783 (одну тисячу сімсот вісімдесят три) грн. 21 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 19.06.2026.
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає на АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований на АДРЕСА_2 .

Суддя Яворська Н.І.