УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/10555/25 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В. 
Категорія 63  Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б., 
суддів: Коломієць О.С., Шалоти К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу № 296/10555/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Рябчука Ігоря Валерійовича, на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 9 лютого 2026 року, постановлену під головуванням судді Петровської М. В.,-
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив суд визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 та виділити у його користування кімнати площею 10,2 та 11,5 кв.м., а ОСОБА_2 - кімнати площею 17,3 та 1,4 кв.м., інші приміщення залишити у спільному користуванні.
30 грудня 2025 року від представника ОСОБА_2 – адвоката Кудіної М.Г., надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України у зв`язку з перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України.
В обґрунтування поданого клопотання адвокат Кудіна М.Г. зазначила, що ОСОБА_2 проходить військову службу у складі Збройних Сил України, що підтверджується довідкою форми 5, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , відповідно до якої він перебуває на військовій службі та виконує обов`язки військовослужбовця.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 9 лютого 2026 року клопотання про зупинення провадження у справі задоволено.
Провадження у цивільній справі №296/10555/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим приміщенням - зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.
Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, зобов`язано відповідача невідкладно повідомити суд про це.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Рябчук І.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Зокрема, зазначає, що 31 жовтня 2025 року він звернувся до суду із клопотанням про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи. 
Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи. 
Отже, на думку апелянта, суд з огляду на ст. 197 ЦПК України мав в першу чергу розглянути його клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи та зупинити провадження у справі на підставі п. 5 ч.1 ст. 252 ЦПК України і лише після проведення експертизи та повернення матеріалів справи розглядати клопотання представника відповідача про зупинення розгляду справи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. 
Однак суд розглянув у першу чергу клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. 
Вважає, що це призводить до надмірного затягування розгляду справи, адже у даний час могла б проводитись судова будівельно-технічна експертиза. 
Натомість, після припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, знову виникне питання проведення експертизи та зупинення провадження у справі з підстав п. 5 ч.1 ст. 252 ЦПК України.
Зупинення провадження у справі з підстав п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України призводить до надмірного дисбалансу інтересів співвласників спірної квартири, адже протягом цього часу позивач позбавлений можливості користуватись своїм майном.
Зауважує, що процесуальна поведінка відповідача та його представника направлена на затягування розгляду справи, що знову ж таки призводить до надмірного дисбалансу інтересів співвласників квартири.
Таким чином, у справі наявна конкуренція щодо декількох підстав для зупинення провадження у справі, а саме: п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та п. 5 ч.1 ст. 252 ЦПК України. При цьому застосування судом як підставу для зупинення п. 5 ч.1 ст. 252 ЦПК України забезпечить розгляд справи у розумний строк та призведе до балансу інтересів співвласників квартири.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Кудіна М.Г., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін. 
Зокрема, зазначає, що зупинення провадження є обов`язком суду, а не його правом. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України. Формулювання вказаної норми є імперативним. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.11.2025 у справі №754/947/22 прямо зазначила, що під час дії воєнного стану всі Збройні Сили України вважаються переведеними на воєнний стан; суд не має дискреції щодо застосування цієї норми; достатнім доказом є підтвердження факту військової служби. Саме ці правові висновки правильно застосував суд першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно із пунктом 2 ч. 1 ст. 251, пунктом 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених, зокрема, пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Між тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 (провадження № 14-74цс25) зазначено, що "однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Дотримання розумних строків розгляду справи є важливим та одним з пріоритетних принципів цивільного судочинства. Поряд із цим існують обставини, за яких суд має право або ж зобов`язаний зупинити провадження у справі. Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення. Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом в інтересах виконання завдань судочинства. Дотримання судом процесуальних норм під час зупинення провадження у справі сприяє дотриманню принципу юридичної визначеності, оскільки сторони мають право очікувати, що ці норми будуть застосовані.
У цивільному процесі підстави зупинення провадження регламентовані статтями 251 та 252 ЦПК України. Стаття 251 ЦПК України встановлює обов`язок для суду зупиняти провадження у справі на відміну від статті 252 ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Зазначені норми права забезпечують дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Отже, правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання "суд зобов`язаний" не дозволяє суду діяти на власний розсуд.
Щодо тлумачення терміну "переведені на воєнний стан" Велика Палата Верховного Суду зазначає таке. 
Як уже зазначалося вище, Указом Президента України введено воєнний стан на всій території України. Цим же Указом на військове командування усіх рівнів покладено обов`язок здійснювати заходи, необхідні для забезпечення оборони України.
Профільне законодавство, зокрема Закон № 3543-XII та Закон № 1932-ХІІ, хоч і не використовує термін "переведення на воєнний стан", натомість оперує поняттям "переведення на організацію і штати воєнного часу". Така трансформація військових формувань є одним із ключових заходів, що вживаються у випадку введення в державі воєнного стану та загальної мобілізації.
З моменту оголошення загальної мобілізації та введення воєнного стану Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування переводяться в спеціальний правовий режим функціонування в цілому. Це виключає необхідність у додатковому з`ясуванні питання щодо переведення певної військової частини "на воєнний стан". Юридичний статус з`єднань, військових частин, підрозділів та інших складових структури Збройних Сил України та інших військових формувань, що функціонують в умовах воєнного стану, не залежить від місця їх дислокації чи характеру виконуваних ними завдань, як-то перебування в районі воєнних (бойових) дій та участь в них.
Водночас приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України не пов`язують можливість застосування цієї норми права з умовою перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - військовослужбовця у військовій частині, що залучена до ведення безпосередніх бойових дій. До того ж військовослужбовець упродовж особливого періоду може в будь-який момент бути відрядженим до військової частини, задіяної до таких дій (підпункт 4-1 пункту 251 розділу XIV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008). Сучасні форми та способи ведення війни, виконання бойових завдань вимагають участі у бойових діях та захисті суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України не тільки по умовній лінії фронту.
Велика Палата Верховного Суду зазначає, що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що "переведені на воєнний стан" для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм".
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Колегія суддів звертає увагу, що цивільним процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, які полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів вказує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного цивільного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного цивільного суду.
На цей час сформована Великою Палатою Верховного Суду єдина правозастосовча практика щодо правильного застосування спірної процесуальної норми, а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Згідно з копією військового квитка серії НОМЕР_2 12.07.2024 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року ОСОБА_2 був призваний до лав Збройних Сил України у зв`язку із мобілізацією, та 30.12.2024 року зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 1 травня 2025 року №123 присвоєно чергове військове звання 23.04.2025 року «старший солдат» солдату призваного на військову службу під час мобілізації ОСОБА_2 , діловоду групи персоналу (S-1) штабу.
Згідно з довідкою №53, виданою тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2026 року, солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі по мобілізації в військовій частині НОМЕР_1 .
Отже, ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,375,376,379,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рябчука Ігоря Валерійовича, залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 9 лютого 2026 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: