Справа № 445/2051/25 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В. 
Провадження № 22-ц/811/454/26 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 червня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий – суддя Цяцяк Р.П., 
судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,
за участю секретаря Костюк С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 19 січня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2025 року позов ТзОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 18.01.2025-100001248 від 18.01.2025 року у розмірі 24 037 грн. 50 коп. та 2 422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору (а.с. 31-34).
Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Золочівського районного суду Львівської області від 15.10.2025 року у цивільній справі № 445/2051/25 залишено без задоволення (а.с. 55-56).

07 січня 2026 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду «на термін 60 місяців».
Заява мотивувала тим, що майновий стан заявниці «свідчить про об`єктивну необхідність розстрочення виконання рішення суду», оскільки відповідачка не має у власності рухомого чи нерухомого майна, заробітна плата становить 36 000 грн., щодо неї ухвалено чотири судові рішення про стягнення кредитної заборгованості на загальну суму близько 235 000 грн, що створює значне фінансове навантаження, виконання кожного з рішень є неможливим, а відсутність розстрочення унеможливить їх реальне виконання (а.с. 59-60).

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 19 січня 2026 року заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду задоволено частково. Розстрочено ОСОБА_1 виконання згаданого вище рішення Золочівського районного суду Львівської області від 15.10.2025 року шляхом погашення заборгованості рівними частинами, строком на 6 (шість) місяців починаючи з дня набрання ухвалою суду законної сили, встановивши спосіб і порядок сплати щомісячних платежів у розмірі 4 006 грн. 25 коп.
В решті вимог відмовлено (а.с. 70-72).

Дану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 .
Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою розстрочити виконання рішення Золочівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2025 року строком на 36 місяців, шляхом сплати заборгованості рівними щомісячними платежами у розмірі 735 грн., покликаючись на те, що суд не дав належної оцінки доводам, які були наведені нею у заяві про розстрочку виконання рішення суду (а.с 77- 79).
Апелянт, будучи належним чином повідомленою про час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 115), в судове засідання не з`явилася і про причини такої неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи (частина 2 статті 372 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Частиною 5 статті 435 ЦПК України встановлено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Заочне рішення за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 Золочівським районним судом ухвалено 15 жовтня 2025 року.
Оскаржуваною ухвалою виконання вище згаданого рішення розстрочено на 6 місяців, що відповідає вимогам частини 5 статті 435 ЦПК України щодо граничного строку розстрочення виконання судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суд має враховуватись не лише майновий стан боржника, а й інтереси стягувача, принцип обов`язковості судового рішення та необхідність забезпечення його реального і своєчасного виконання.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції врахував наведені заявником обставини щодо її матеріального становища, наявності інших кредитних зобов`язань та фінансового навантаження, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та розстрочення виконання рішення строком на шість місяців.
Водночас доводи апеляційної скарги про необхідність розстрочення виконання рішення строком на 36 місяців є безпідставними, оскільки запропонований апелянтом строк виходить за межі, встановлені частиною 5 статті 435 ЦПК України, відповідно до якої розстрочення виконання рішення не може перевищувати одного року з дня його ухвалення.
Посилання апелянта на те, що суд не надав належної оцінки її доводам, колегія суддів відхиляє, оскільки оскаржувана ухвала містить мотиви прийнятого рішення, а наведені заявником обставини були предметом дослідження та належної оцінки суду першої інстанції.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам по справі в їх сукупності та постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для її скасування відсутні і апеляційну скаргу на цю ухвалу, яка не спростовує її висновків, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 19 січня 2026 року – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повну постанову складено 01 червня 2026 року.

Головуючий:      Цяцяк Р.П.

Судді:        Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.