ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2026 р. Справа № 911/1260/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Руденко М.А.
суддів: Барсук М.А. 
Пономаренка Є.Ю. 

без участі представників сторін, у спрощеному провадженні у відповідності до вимог ст. 247 ГПК України розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Максимус Констракшн" на рішення господарського суду Київської області від 24.11.2025 у справі № 911/1260/25 (суддя - Христенко О.О.)
за позовом комунального підприємства з утриманням та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд"
до товариства з обмеженою відповідальністю "Максимус Констракшн"
про стягнення 163 692,43 грн,-
В С Т А Н О В И В:
Комунальне підприємство з утриманням та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Максимус Констракшн" про стягнення 163 692,43 грн.
Рішенням господарського суду Київської області від 24.11.2025 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Максимус Констракшн" на користь комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" 156 770,84 грн заборгованості, 5 389,37 грн інфляційних нарахувань, 1 532,22 грн 3 % річних та 3 028,00 грн судового збору.
Мотивуючи рішення суд першої інстанції зазначив, що незважаючи на відсутність в матеріалах справи належним чином оформлених (підписаних зі сторони відповідача) актів надання послуг щодо компенсації вартості спожитої електричної енергії, факт її споживання та оплати позивачем підтверджується рахунками-розшифровками, в яких зазначені діючі тарифи, найменування та адреса точки обліку, а також платіжними інструкціями, копії яких містяться в матеріалах справи. В свою чергу відповідачем не надано доказів на спростування споживання електричної енергії в обсязі та за цінами вказаними позивачем. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням товариство з обмеженою відповідальністю "Максимус Констракшн" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 24.11.2025 у справі № 911/1260/25 повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимоги відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказав на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, а саме підписані обома сторонами договору акти про споживання електричної енергії відповідачем. Суд першої інстанції помилково дійшов висновку про доведеність факту споживання електроенергії відповідачем. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 апеляційну скаргу у справі № 911/1260/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 прийнято до розгляду апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Максимус Констракшн" та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Витребувано у господарського суду Київської області матеріали справи № 911/1260/25. 
28.04.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/1260/25.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Максимус Констракшн" (генпідрядник) укладено договір підряду на виконання будівельних робіт № 2022-3-Т від 06.01.2022 (далі - договір) (а.с. 12).
За умовами зазначеного договору замовник доручає, а генпідрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору, виконання будівельних робіт по завершенню реконструкції будинку на бульварі Кольцова, 24-а у Святошинському районі м. Києва (коригування) (інші завершальні будівельні роботи, код CPV за ДК 021:2015-45450000-6) (далі - роботи), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином виконані роботи, в порядку та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1 договору).
Об`єктом будівництва є: "Реконструкція будинку на бульварі Кольцова, 24-а у Святошинському районі (п. 1.2 договору).
Договірна ціна цього договору є динамічною та визначається на основі приблизного кошторису (договірна ціна - додаток № 2), що є невід`ємною частиною цього договору і становить 214 896 209,95 грн (разом із ПДВ) (п. 3.1 договору).
Умовами п. 7.4.5 договору визначено, що генпідрядник зобов`язався здійснювати оплату за спожиту електроенергію та воду в процесі виконання будівельно-монтажних робіт відповідно до показань лічильників та згідно з чинними тарифами на підставі відповідних актів.
У пункті 20.6 договору зазначено, що замовник є платником податку на прибуток на загальних умовах.
Для забезпечення об`єкта будівництва електричною енергією, КП "Спецжитлофонд" підписало заяву-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії для потреб об`єкта за адресою: бульвар Кольцова, 24-а у Святошинському районі, на підставі чого підприємство було приєднано до умов договору, що регулює організаційні та технічні особливості розподілу електричної енергії, про що наявне повідомлення ПрАТ "ДТЕК Київські Регіональні Електромережі" № 3/01/21/4202 від 02.02.2022 про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (а.с. 10).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за період з лютого 2022 по квітень 2023 року були складені акти, надання послуг щодо компенсації витрат по електричній енергії, на загальну суму 156 770,84 грн, які не були підписані відповідачем, зокрема:
- № 2138 від 31.03.2022 на суму 7 061,20 грн (а.с. 34, 34а);
- № 8063 від 17.11.2022 на суму 10 852,49 грн (а.с. 37, 38);
- № 9841 від 30.12.2022 на суму 19 186,63 грн (а.с. 41-43);
- № 513 від 01.02.2023 на суму 40 141,08 грн (а.с. 48, 49);
- № 1360 від 31.03.2023 на суму 70 444,78 грн (а.с. 52-75);
- № 1934 від 28.04.2023 на суму 9 084,66 грн (а.с. 76,77).
Окрім того, факт споживання електроенергії по вказаному об`єкту будівництва також підтверджується рахунками-розшифровками, а саме: 
- № 45591011/2/1 від 01.03.2022 (за лютий 2022) (а.с. 59);
- № 45591011/3/1 від 01.04.2022 (за березень 2022) (а.с. 34а);
- № 45591011/4/1 від 01.05.2022 (за квітень 2022) (а.с. 62);
- № 45591011/5/1 від 01.06.2022 (за травень 2022) (а.с. 64);
- № 45591011/6/1 від 01.07.2022 (за червень 2022) (а.с. 66);
- № 45591011/7/1 від 01.08.2022 (за липень 2022) (а.с. 68);
- № 45591011/8/1 від 01.09.2022 (за серпень 2022) (а.с. 70);
- № 45591011/9/1 від 01.10.2022 (за вересень 2022) (а.с. 73);
- № 45591011/10/1 від 01.11.2022 (за жовтень 2022) (а.с. 38);
- № 45591011/11/1 від 01.12.2022 (за листопад 2022) (а.с. 42);
- № 45591011/12/1 від 01.01.2023 (за грудень 2022) (а.с. 43);
- № 45591011/1/1 від 01.02.2023 (за січень 2023) (а.с. 49);
- № 45591011/2/1 від 01.03.2023 (за лютий 2023) (а.с. 53);
- № 45591011/3/1 від 01.04.2023 (за березень 2023) (а.с. 56);
- № 45591011/4/1 від 01.05.2023 (за квітень 2023) (а.с. 77).
Крім того, матеріали справи містять акти прийняття передавання товарної продукції за період з лютого 2022 по квітень 2023, підписані між ТОВ "Київські енергетичні послуги" та комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" на суму 156 770,84 грн (а.с. 36, 40, 46, 47, 51, 54, 57, 60, 63, 65, 67, 69, 74, 79). 
Вартість спожитої електроенергії по вказаному об`єкту будівництва, за спірний період була сплачена позивачем на користь ТОВ "Київські енергетичні послуги", що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними інструкціями:
- № 6976 від 23.12.2022 на суму 9 452,30 грн (а.с. 35);
- № 6561 від 28.11.2022 на суму 10 852,49 грн (а.с. 39);
- № 6976 від 23.12.2022 на суму 9 452,30 грн (а.с. 44);
- № 376 від 27.01.2023 на суму 9 750,37 грн (а.с. 45);
- № 651 від 28.02.2023 на суму 40 141,08 грн (а.с. 50);
- № 748 від 28.03.2023 на суму 8 931,31 грн (а.с. 55);
- № 1560 від 28.04.2023 на суму 9 698,81 грн (а.с. 58);
- № 533 від 17.02.2022 на суму 62 456,40 грн (а.с. 61);
- № 6447 від 21.10.2022 на суму 8 710,44 грн (а.с. 72);
- № 6394 від 14.10.2022 на суму 9 214,74 грн (а.с. 75);
- № 1635 від 26.05.2023 на суму 9 084,66 грн (а.с. 78).
З матеріалів справи вбачається, що позивач листом № 056/02-2042 від 19.11.2024 (а.с. 81) направляв на адресу відповідача акти щодо компенсації витрат по електричній енергії та розрахунки-розшифровки за спірний період. Отримання листа, разом з додатками підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 29.11.2024 (а.с. 83).
Позивач звернувся з позовними вимогами про стягнення з відповідача 156 770,84 грн понесених позивачем витрат за спожиту електроенергію, 5 389,37 грн інфляційних нарахувань та 1 532,22 грн 3 % річних, у зв`язку з тим, що відповідач зобов`язань в частині своєчасної та в повному обсязі компенсації витрат за спожиту електричну енергію на об`єкті будівництва не виконав.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що матеріалами справи доведено порушення відповідачем умов договору підряду на виконання будівельних робіт в частині своєчасної оплати компенсації витрат за спожиту електричну енергію на об`єкті будівництва. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Умовами п. 7.4.5 договору сторони передбачили, що відповідач зобов`язався здійснювати оплату за спожиту електроенергію в процесі виконання будівельно-монтажних робіт відповідно до показань лічильників та згідно з чинними тарифами на підставі відповідних актів.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються види договорів, передбачених вказаною статтею, зокрема про постачання електричної енергії споживачу.
Відповідачем не було надано до матеріалів справи доказів укладання індивідуального договору для самостійної оплати вартості спожитої електричної енергії, на виконання п. 7.4.5 договору. 
Таким чином відповідач зобов`язаний компенсувати позивачу вартість сплаченої електричної енергії, за договором укладеним з позивачем, шляхом підписання заяви-приєднання (повідомлення № 3/01/21/4202 від 02.02.2022) до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі електричної енергії за особовим рахунком № 45590011.) 
Як вже зазначалось та підтверджено матеріалами справи, позивачем було складено та направлено відповідачу акти наданих послуг щодо компенсації витрат по електричній енергії № 2138 від 31.03.2022 на суму 7 061,20 грн, № 8063 від 17.11.2022 на суму 10 852,49 грн, № 9841 від 30.12.2022 на суму 19 186,63 грн, № 513 від 01.02.2023 на суму 40 141,08 грн, № 1360 від 31.03.2023 на суму 70 444,78 грн, № 1934 від 28.04.2023 на суму 9 084,66 грн, які не були підписані зі сторони відповідача.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З наведеного вище вбачається, що норми Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" регулюють відносини організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. Вказані норми передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати певні реквізити.
В той же час визначальною ознакою господарської операції є те, що за наслідком її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже окрім обставин оформлення первинних документів, значення має наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірними накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця, тощо).
У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити дану обставину іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18, від 29.01.2020 у справі № 916/922/19.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву ст. 79 ГПК України з "достатність доказів" на нову - "вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес новий стандарт доказування "вірогідності доказів".
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц; п. 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19).
Таким чином не зважаючи на відсутність у матеріалах справи належним чином оформлених (підписаних зі сторони відповідача) актів надання послуг щодо компенсації вартості спожитої електричної енергії, факт її споживання та оплати позивачем підтверджується рахунками-розшифровками, в яких зазначені діючі тарифи, найменування та адреса точки обліку, а також платіжними інструкціями, копії яких містяться в матеріалах даної справи.
Апелянтом не надано доказів на спростування споживання електричної енергії в обсязі та за цінами, вказаними позивачем.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів того, що у спірний період відповідач дійсно виконував будівельні роботи та споживав електричну енергію у будинку на об`єкті будівництва, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідач в свою чергу не надав будь-яких належних та допустимих доказів які б свідчили що відповідачем не виконувались роботи на об`єкті та не споживалась електрична енергія. 
Саме по собі посилання відповідача на події 24.02.2022, без надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів (як то висновки ТПП), не може вважатися безумовним доведенням обставин щодо неможливості виконання зобов`язання перед позивачем.
Разом з тим, відповідачем не надано доказів неможливості виконання ним свого зобов`язання за укладеним договором внаслідок настання форс-мажорних обставин, як і не наведено причинно-наслідкового зв`язку між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором підряду.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що загальна вартість електричної енергії, яка підлягає компенсації позивачу за період з лютого 2022 по квітень 2023 становить 156 770,84 грн та яка підлягає стягненню з відповідача.
Також, у зв`язку із неналежним виконанням ТОВ "Максимус Констракшн" своїх зобов`язань за договором щодо компенсації вартості електричної енергії, позивач просив стягнути з відповідача 5 389,37 грн інфляційних нарахувань та 1 532, 22 грн 3 % річних, нарахованих за період з 30.11.2024 по 28.03.2025 (після отримання відповідачем листа позивача з актами про компенсації витрат на електричну енергію). 
Згідно із ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 612, ч. 2 ст. 625 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2023 у справі № 904/4334/22.
Колегія суддів перевіривши розрахунки 3 % річних та інфляційних нарахувань погоджується з висновком суду першої інстанції, що вони є арифметично вірними, а тому правомірно були задоволенні в розмірі 5 389,37 грн інфляційних нарахувань та 1 532, 22 грн 3 % річних.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, тож апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Київської області від 24.11.2025 у справі № 911/1260/25 та підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Максимус Констракшн" на рішення господарського суду Київської області від 24.11.2025 у справі № 911/1260/25 залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду Київської області від 24.11.2025 у справі № 911/1260/25 залишити без змін. 
Матеріали справи № 911/1260/25 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України. 

Головуючий суддя М.А. Руденко 

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко