РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2026 року 	м. Рівне	№460/20956/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Державного архіву Рівненської області 	
 	про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державного архіву Рівненської області (далі - відповідач), в якому просить суд: 
- визнати протиправними дії Державного архіву Рівненської області щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про стаж державної служби та довідок про заробітну плату, що подається для нарахування пенсії непрацюючим державним службовцям за формою затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, із всіма складовими заробітної плати працюючого державного службовця за відповідною посадою, на які нараховані та сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 
- зобов`язати Державний архів Рівненської області видати ОСОБА_1 довідку Про стаж державної служби, включивши до неї періоди роботи: з 17.11.1975-24.09.1976 р.р. - завідувачем відділом комсомольських організацій Рівненського райкому комсомолу України.; 3 24.09.1976 -30.08.1977 р.р. - другим секретарем Рівненського райкому комсомолу України з 24.09.1976 -30.08.1977 р.; з 20.07.1979- 24.09.1980 р.р. - першим секретарем Рівненського райкому комсомолу України; з 24.09.1980 - 24.12.1985 р.р. - другим секретарем Рівненського обкому комсомолу України; 5 - з 24.12.1985 - 03.11.1988 р.р. -інструктором відділу організаційно-партійної роботи Рівненського обкому Компартії України; з 03.11.1988 - 24.10.1990 р.р. - другим секретарем Рівненського райкому Компартії України; з 17.07.2001 -10.03.2015 р.р. - директором Державного архіву Рівненської області. 
- зобов`язати Державний архів Рівненської області видати ОСОБА_1 довідки про заробітну плату, що подається для нарахування пенсії непрацюючим державним службовцям, за формою затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, а саме: «Про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)», «Про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби», із всіма складовими заробітної плати працюючого державного службовця за відповідною посадою станом на вересень 2025 року, на які нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з метою переходу на пенсію державного службовця, позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу довідок про складові заробітної плати та про стаж державної служби. Однак, відповідач відмовив позивачу у видачі запитуваних довідок, мотивуючи це тим, що станом на 15.10.2025, стаж державної служби позивача становить 13 років 7 місяців 22 днів, однак довідки видаються особам, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державної служби. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки відповідачем не зараховано до стажу державної служби робота позивача у партійних та комсомольських органах за період з 1975 по 1990 роки, який підлягає зарахуванню до стажу державної служби. З огляду на вказане, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою суду від 18.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 
ОСОБА_1 з 16.09.2009 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та з 28.01.2013 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
09.10.2025 позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, за встановленою формою, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" та довідки про стаж державної служби станом на час звільнення.
Листом від 15.10.2025 за № 635/01-11/25 відповідач повідомив, що ОСОБА_1 з 17 липня 2001 року по 10 березня 2015 року працював на посаді директора Державного архіву Рівненської області. Відповідно до пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889 «Про державну службу», статті 25, 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723 «Про державну службу», стаж державної служби, станом на 15 жовтня 2025 року, становить 13 років 7 місяців 22 дні. Зазначили, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 662 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», право на довідку «Про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)» та довідку «Про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка працювала на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і яка на дату виходу на пенсію не перебуває на державній службі» мають особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу": - мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; - займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), який набрав чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Суд враховує, що відповідно до листа відповідача від 15.10.2025 стаж державної служби позивача станом на 15.10.2025, становить 13 років 7 місяців 22 дні.
При цьому, як стверджує позивач, відповідач не зарахував до стажу державної служби періоди роботи позивача у партійних та комсомольських органах за період з 17.11.1975 по 24.10.1990.
Надаючи оцінку вказаним доводам та доказам сторін суд зазначає таке.
Спірним питанням у цій справі є право позивача на зарахування стажу роботи на посадах в партійних та комсомольських органах до стажу державної служби та отримання довідок про складові заробітної плати державного службовця.
Суд констатує, що на момент звернення позивача до відповідача із заявою про виджачу довідок про складові заробітної плати державного службовця, порядок призначення пенсії для державних службовців врегульований Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016 року.
На виконання статті 46 Закон України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року затверджено Порядок обчислення стажу державної служби №229 ( далі Порядок №229).
Згідно пункту 6 Порядку №229 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про державну службу.
Відповідно до пункту 8 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону N№ 889 - VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року (до моменту вступу в дію Закону України "Про державну службу" № 889-VII від 10.12.2015) здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок № 283).
Відповідно до абзацу 10 пункту 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 р. №1049.
На підставі приписів абзацу 4 пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 р. № 1049, до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 Кодексом законів про працю України.
За змістом статті 118 Кодексу законів про працю України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.
У свою чергу стаття 118 Кодексу законів про працю України визначає наступні організації: партійні, профспілкові та комсомольські.
Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 3 червня 1994 року №45-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Цими статтями за партійними, профспілковими і комсомольськими органами закріплювалося право на участь у здійсненні управлінських функцій. Відповідальною вважають посаду, на яку приймають колегіальним органом (постановою конференції, зборів, комітету, бюро) партійних, комсомольських та профспілкових організацій.
Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах, зокрема, керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.
Так, у вказаному додатку міститься перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, періоди роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, до яких віднесено серед іншого, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.
Діяльність ВЛКСМ була врегульована Статутом, прийнятим XIV з`їздом ВЛКСМ, із змінами, внесеними XV, XVII и XVIII з`їздами ВЛСМ.
Пунктом 11 цього Статуту було встановлено, що одним із керівних принципів організаційної побудови комсомолу є демократичний централізм, що означає, зокрема виборність усіх керівних органів комсомолу знизу доверху.
Пунктами 13,14 цього Статуту визначено, що вищим керівним органом комсомольської організації є: загальні збори (для первинних організацій), конференція (для районних, міських, окружних, обласних, крайових організацій), з`їзд (для комсомольських організацій союзних республік, для ВЛКСМ). Загальні збори, конференція або з`їзд обирають бюро або комітет, які є їх виконавчим органом та здійснює керівництво усією поточною роботою комсомольської організації.
Пунктом 41 цього Статуту встановлено, що окружний, міський, районний комітет комсомолу обирає бюро, в тому числі секретарів комітету.
Пунктом першим Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків; за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до записів трудової книжки позивача, дата заповнення 10.01.1975 та вкладки до трудової книжки, дата заповнення від 04.07.2000, вбачається, що:
1. Запис №3 від 17.11.1975 вибрано завідувачем відділом комсомольських організацій Рівненського райкому комсомолу України.;
2. Запис №4- від 24.09.1976 - вибрано другим секретарем Рівненського райкому комсомолу України.
3. Зпис № 5 з 30.08.1977 – звільнений від обов`язків другого секретаря Рівненського райкому комсомолу України у зв`язку з направлення на навчання.
4. Запис №8 від 20.07.1977 – вибрано першим секретарем Рівненського райкому комсомолу України
5. Запис № 10 від 24.09.1980 - вибрано другим секретарем Рівненського обкому комсомолу України
6. Запис №12 від 24.12.1985 - призначений інструктором відділу організаційно-партійної роботи Рівненського обкому Компартії України;
7. Запис №14 від 03.11.1988 - вибрано другим секретарем Рівненського райкому Компартії України;
8. Запис №15 від 12.10.1990 - звільнений з посади другого секретаря Рівненського райкому Компартії України;
9. Запис №27 від 17.07.2001 - призначений на посаду Директора Державного архіву Рівненської області
10.Запис №29 від 10.03.2015 - звільнений з посади Директора Державного архіву Рівненської області.
Вказані записи були внесені до трудової книжки позивача на підставі постанов бюро обласного комітету.
З зазначеного вбачається, що вищезазначені посади які обіймав позивач відносяться до відповідальних посад, оскільки призначення на таку приймалось колегіальним органом (постановою) комсомольської організацій.
Враховуючи, спосіб призначення позивача на вищезазначені посади, а саме затвердження за рішенням колегіального органу, такі також відноситься до відповідальних, а отже повинні бути включені до стажу державної служби.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №334/4034/16-а(2-а/334/217/16), яку у відповідності до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України слід врахувати.
Таким чином, відповідно до вказаних нормативних актів спірні періоди роботи позивача повинні були бути зараховані до стажу державної служби, який становить понад 20 років, що спростовує твердження відповідача про правомірність його дій.
Суд зазначає, що для звернення до органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії державного службовця на підставі пунктів 2, 10, 12 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII та статті 37 Закону № 3722-ХІІ особа повинна попередньо отримати довідки про розмір заробітної плати для обчислення розміру її пенсії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок № 622).
Пунктом 2 Порядку № 622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-УІІІ "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу" мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", зокрема, мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Згідно з п. 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
20 липня 2024 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб», якою, зокрема, абзац 6 пункту 4 Порядку № 622 викладено у такій редакції: «за бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, здійснюється з урахуванням положень пунктів 4-1 і 4-2 цього Порядку.».
За пунктом 4-2 Порядку № 622 для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 р. № 57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 р. № 661), або які звільнилися до 1 січня 2024 р. з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 р., а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року.
Для призначення пенсії державного службовця таким особам та особам, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, подаються довідки про:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4; розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5; розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 цього Порядку, за формою згідно з додатком 6.
Вказаною постановою було затверджено форми довідок для призначення пенсії державного службовця, зокрема, додатком 4 затверджено форму довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); додатком 5 було затверджено форму довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд); додатком 6 затверджено форму довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби.
Отже за змістом вказаних приписів для призначення пенсії державного службовця видаються довідки, форми яких передбачені додатками №1-6 до Порядку №622, в залежності від того, чи проведено класифікацію посад державних службовців.
Оскільки судом встановлено, що позивач має понад 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців, у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у видачі довідок про складові заробітної плати державного службовця.
За вказаних обставин, суд вважає за необхідне, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі довідок про складові заробітної плати та зобов`язати відповідача видати позивачу довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за прирівняною посадою, яку він займав за останнім місцем роботи, відповідно до вимог Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».
Щодо позовних вимог про видачу довідки про стаж державної служби та включення до неї певних періодів роботи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 49 КЗпП роботодавець зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Листом від 15.10.2025 відповідач повідомив позивача, що він з 17 липня 2001 року по 10 березня 2015 року працював на посаді директора Державного архіву Рівненської області та про те що стаж державної служби, станом на 15 жовтня 2025 року становить 13 років 7 місяців 22 дні.
Суд зазначає, що відповідач надав інформацію позивачу про час роботи та стаж державної служби в Державному архіві Рівненської області.
Щодо включення до стажу державної служби інших періодів роботи, то суд зазначає, що хоча кадровий підрозділ державного органу веде облік стажу під час роботи, однак обчислення та перевірку стажу державної служби для призначення пенсії здійснює саме орган Пенсійного фонду України під час розгляду заяви про призначення пенсії. 
Крім того, Порядком №622 не передбачено форму довідки про стаж державної служби.
Посилання позивача судом оцінюються критично, оскільки саме пенсійний орган зараховує періоди роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Отже в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову частково.
Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного архіву Рівненської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Державного архіву Рівненської області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, за встановленою формою згідно з додатками до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».
Зобов`язати Державний архів Рівненської області видати ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, за встановленою формою згідно з додатками до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 29 квітня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ) 
Відповідач - Державний архів Рівненської області (вул. Степана Бандери, 26А,м. Рівне,Рівненський р-н, Рівненська обл.,33014, ЄДРПОУ/РНОКПП 03494391) 

Суддя       С.М. Дуляницька