Справа № 344/5189/26 
Провадження № 2-а/344/70/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Антоняка Т.М.,
секретаря Чабанюк Ю.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу інспекторів з паркування управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - 

В С Т А Н О В И В: 

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду, через систему «Електронний суд», з позовом про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, покликаючись на те, що 05.03.2026 ним отримано повідомлення про постанову № ІФ00206626 від 05.03.2026 про накладення адміністративного стягнення, у якій було зазначено, що 05.03.2026 р. о 13.37 транспортним засобом Пежо 3008 2012 року здійснено незаконну стоянку в районі, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Північний Бульвар 3, чим порушено вимоги пункту 15.10(в) Правил дорожнього руху, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Даною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 
Позивач вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена повноважною особою, однак за своєю формою і змістом не відповідає нормам чинного законодавства та не відображає дійсні обставини події, на які посилається.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 
Зазначає, що дійсно 05.03.2026 з 7.45 до 16.00 він, керуючи транспортним засобом Пежо 3008, 2012 р.в., був змушений здійснити стоянку у районі, який знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Північний Бульвар 3. Стоянка була здійснена на тротуарі, у зв`язку із зручним місцем для добирання його дітей до школи, а йому до роботи. Заборонених знаків та розмітки в місці паркування відсутні. 
Вимоги Пункт 15.10(в) ПДР України забороняє стоянку на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри. Дана локація абсолютно відповідає двом підпунктам, а саме: автомобіль припаркований на краю тротуара; для проходу пішоходів в наявності значно більше ніж 2 метри. Для наочності надає фото із Google Maps та інспекторів із паркування. Жодних замірів та їх фіксація – інспекторами не зроблено і не зазначено у постанові.
Також позивач зазначає, що сплатив половину штрафу, що зазначено у повідомленні для того, щоб не платити всю суму, після проходження терміну у 10 днів. 
Оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із тим, що у його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення. 
Зважаючи на вищенаведене, позивач просить: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № ІФ00206626 від 05.03.2026, винесену Відділом інспекторів з паркування управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради, згідно з якою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн; провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 122 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення; стягнути з відповідача понесені витрати з оплати судового збору.
Представник Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позов заперечує, зазначаючи, що згідно адміністративного позову поданого до відділу інспекторів з паркування Управління, позивач просить суд скасувати постанову інспектора з паркування серії ІФ №00206626 від 05.03.2026 р., однак в даний день постанова з таким номером не виносилась, а інспектором зафіксовано порушення ПДР України та складене повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності з таким номером.Повідомлення ІФ 00206626 від 05.03.2026 року, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню згідно законодавства.
Позивачем заявлено вимоги до не належного відповідача - Відділу інспекторів з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради зводяться до того, що 05.03.2026 року о 13. год. 37 хв. року головним спеціалістом відділу інспекторів з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради Вакалюком М.М. складено повідомлення серії ІФ №00206626 про накладення на відповідальну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу 340 грн. за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-1 КУпАП, а саме стоянку транспортного засобу PEGEOT 3008. днз НОМЕР_1 , на тротуарі за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Північний Бульвар 3, з порушенням пп. в п. 15.10 ПДР України. Оглянувши фото з доказової бази, чітко вбачається, що автомобіль позивача під час фіксації інспектором з паркування , фактично не стояв на краю тротуару, оскільки за диспозицією п.п. «в» п. 15.10 ПДР України, краєм тротуару є його зовнішній бік, що знаходиться біля дорожньої смуги для руху транспортних засобів. Факт стоянки автомобіля позивача на тротуарі з порушенням ПДР України також підтверджується третім абзацом поданого Дзюбою Т.Р. позову.
Дії інспектора відповідають вимогам Закону, а оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення серії ІФ №00206626 від 13.03.2026 року, відповідач вважає правомірною.
У судове засідання позивач не прибув, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Просить задовольнити позов.
Представник відповідача у судове засідання не прибув. Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги заперечуються.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм фактичні правовідносини.
Судом встановлено, що з постанови серії ІФ00206626 від 13.03.2026 про накладення адміністративного стягнення, складеної головним спеціалістом відділу інспекторів з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради Вакалюком М.М. вбачається, що ОСОБА_1 05.03.2026 р. о 13.37 транспортним засобом Пежо 3008 2012 року здійснено незаконну стоянку в районі, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Північний Бульвар 3 здійснив стоянку на тротуарі, чим порушив вимоги пункту 15.10(в) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На позивача накладено штраф у розмірі 340 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 219 КУпАП виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 44-3,частиною другою статті 52, статтями 53, 53-1, 54, частиною першою статті 56, статтями 92, 99 (якщо правопорушення вчинено громадянином), статтею 104, частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), статтями 127-2, 141, 142, 152, частинами першою - п`ятою та восьмою статті 152-1, статтею 159, статтею 175-1(за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, частиною першою статті 182, статтями 183, 188-56,197, 198 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 цієї ж статті, від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою,третьою і сьомою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі ПДР України).
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.
Правила дорожньогоруху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).
Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до пункту 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За правилами ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України терміни, що наведені в цих правилах, мають таке значення:
автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій);
край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки;
проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги;
тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.
Відповідно до п. 11.13 ПДР України, забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.
При цьому, слід врахувати положення п. 15.10(в) ПДР України, а саме в частині визначення умов, з дотриманням яких стоянка в межах тротуару є дозволеною.
Із змісту норми п. 15.10 ПДР слідує, що стоянка забороняється, зокрема:
а) у місцях, де заборонена зупинка;
б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);
в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
Відтак, стоянка легкового автомобіля на тротуарі можлива лише у чітких випадках.
Водночас, за диспозицією пп.«в» п.15.10 ПДР України краєм тротуару є зовнішній бік тротуару, що знаходиться біля проїзної частини автомобільної дороги (вулиці) для руху транспортних засобів. Паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні два метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення їхнього вільного і безпечного пересування тротуаром.
Відповідно до пункту 11.13 ПДР України забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів.
Як вбачається з матеріалів фотофіксації, транспортний засіб Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 , був припаркований не на краю тротуару, що примикає до проїзної частини, а безпосередньо на тротуарі.
Тобто, край тротуару, визначений однією з умов пп. «в» п. 15.10 ПДР України для стоянки легкових автомобілів та мотоциклів, це зовнішній край тротуару, який примикає до проїзної частини.
За таких обставин, відповідно до наявних матеріалів фотофіксації, належний позивачу транспортний засіб був припаркований не на краю тротуару, що знаходиться біля полоси руху для транспортних засобів, а за її межами, ближче до прилеглої будівлі. Паркування автомобіля у зазначеному місці ніяким чином не може трактуватися як таке, що здійснено на краю тротуару і передбачало уникнення руху транспортного засобу, тобто джерела підвищеної небезпеки, по тротуару.
За таких обставин, доводи позивача про дотримання ним п. 5.10(в) ПДР України, ґрунтуються на їх суб`єктивному тлумаченні.
При цьому, як уже неодноразово роз`яснено Восьмим апеляційним адміністративним судом, у тому числі у постановах від 04.10.2023 у справі № 461/5201/23, від 13.12.2023 у справі № 569/16117/23, від 23.01.2024 у справі № 465/3674/23, паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні два метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення їхнього вільного і безпечного пересування тротуаром. 
Крім цього, у постанові від 04.10.2023 у справі № 461/5201/23 суд також, встановивши за матеріалами фотознімків, факт розміщення автомобіля не на краю тротуару зазначив про відсутність обов`язку відповідача у проведенні замірів розташування транспортного засобу.
Також, у контексті обставин справи, суд звертає увагу на те, що для здійснення паркування позивач здійснив рух безпосередньо по тротуару до місця паркування автомобіля до фронтальної частини входу до будинку, чим фактично міг створити загрозу життю та здоров`ю пішоходів, які рухалися уздовж тротуару.
Також суд погоджується з доводами сторони відповідача, що належним відповідачем у даній справі має бути Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради. 
За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
На підставі викладеного, відповідно до статей 33, 121, 251, 252, 254, 256, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись статтями 9, 77, 134, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 
В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу інспекторів з паркування управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено та підписано 25.05.2026 року.

Суддя Антоняк Т.М.