справа № 619/1035/26
провадження № 2/619/1006/26

РІШЕННЯ
іменем України
13 травня 2026 року        м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С, за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Дергачівського районного суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив: визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , квартиру загальною площею 42,5 кв. м, житловою площею 28,7 кв. м (3-кімнатна квартира), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2181394363220; у порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку зазначеної квартири, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 762,70 гривень.
В обґрунтування позову посилається на те, що 11.07.2009 року між ним та відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області було зареєстровано шлюб (актовий запис № 39). Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 25.12.2025 року у справі № 619/1810/25 вказаний шлюб було розірвано.
Під час перебування у шлюбі, 30.09.2020 року, на підставі Договору купівлі-продажу № 3209, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., подружжя набуло у спільну власність квартиру загальною площею 42,5 кв. м, житловою площею 28,7 кв. м (3-кімнатна), за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 .
Позивач зазначає, що придбання зазначеного майна відбулося за спільні кошти подружжя, отримані у період шлюбу. Майно фактично використовувалося в інтересах сім`ї. Факт участі позивача у придбанні квартири підтверджується його заявою від 30.09.2020 року, поданою приватному нотаріусу під час укладення договору купівлі-продажу. Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 11.02.2026 року № 201-20260211-0011184929, оціночна вартість спірної квартири становить 376 270 гривень.
Пояснив, що після розірвання шлюбу квартира використовується відповідачем без його згоди, угода щодо поділу майна між сторонами не укладалась, що й стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області цивільну справу було прийнято до провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального судового провадження. Відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Ухвала надсилалась усім сторонам у справі.
Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав на електронну адресу суду заяву, у якій вказав, що позовну заяву підтримує у повному обсязі, просив таку задовольнити. Справу просив розглянути без його участі.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Полупанова О.О. подала до суду заяву про визнання позову. У зазначеній заяві представник відповідача повідомила, що проти позову не заперечує, позов визнає повністю та просить його задовольнити. Справу просить слухати без участі відповідача та її представника. Крім того, представник відповідача посилається на положення ч. 2 ст. 142 ЦПК України та просить повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а іншу частину судових витрат залишити за позивачем.
Враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.
Суд встановив, що представник відповідача адвокат Полупанова О.А. подала заяву про визнання позову у справі № 619/1035/26 до початку розгляду справи по суті, з посиланням на відповідні повноваження (копія договору, свідоцтва, ордеру долучені до заяви). Суд перевірив, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Судом встановлено такі фактичні обставини справи.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.07.2009 року по 25.12.2025 року (рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25.12.2025 у справі № 619/1810/25) (а.с. 8-10).
Під час шлюбу, 30.09.2020 року, на підставі Договору купівлі-продажу №3209, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., подружжям набуто квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв. м, житловою площею 28,7 кв. м. Право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою № 461790297 від 27.01.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 13).
Згідно заяви позивача від 30.09.2020 року, складеної у приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. під час укладення договору купівлі-продажу вищевказаної квартири, ОСОБА_1 надав згоду на укладання договору про купівлю його дружиною ОСОБА_2 квартири за за адресою: АДРЕСА_1 . У цій заяві позивачем підтверджено, що грошові кошти, що витрачалися на купівлю цієї квартири є їхньою спільною сумісною власністю. Придбана квартира також є об`єктом права їхньої спільної сумісної власності та така, що набута ними за час шлюбу. У цій заяві позивач стверджував, що договір купівлі-продажу квартири, укладався його дружиною в інтересах сім`ї на умовах, які вони попередньо обговорили і вважали вигідниими для них (а.с. 11).
Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 11.02.2026 за №201-20260211-0011184929, оціночна вартість спірної квартири становить 752538,56 гривень (а.с. 14-16).
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Аналогічне положення закріплено у ч. 3 ст. 368 ЦК України.
Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), а також узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18, відповідно до яких факт реєстрації нерухомого майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Таке майно є спільною сумісною власністю подружжя і належить їм у рівних частках з моменту придбання.
Судом встановлено, що спірна квартира придбана під час шлюбу за спільні кошти подружжя, що підтверджується заявою позивача від 30.09.2020, складеною у приватного нотаріуса та іншими матеріалами справи. Відтак, незважаючи на реєстрацію права власності виключно на ім`я відповідача, спірне нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.
Як роз`яснено судам у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325ЦКУкраїни можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).
Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 статті 71 СК України).
Тлумачення частини першої статті 71 СК України свідчить, що як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них, може здійснюватися на підставі: договору подружжя; рішення суду при наявності спору між подружжям.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21).
Поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України).
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина друга статті 71 СК України).
У разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю (пункт 66.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 757/64512/16-ц (провадження № 61-12274св21) зазначено, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них надалі вчиняти узгоджені дії для вичерпання конфлікту.
Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20).
Оскільки спірна квартира є неподільною річчю, суд вважає за необхідне визнати за кожною зі сторін право власності на 1/2 частку спільного майна. Позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири, що є рівною часткою у спільному майні подружжя та відповідає вимогам закону.
Вартість спірної квартири відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 11.02.2026 № 201-20260211-0011184929 становить 752 538,56 гривень.
Суд зазначає, що усі спірні об`єкти були набуті сторонами під час перебування ними у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю та частки сторін є рівними, оскільки на підтвердження іншої домовленості будь-яких доказів не надано, а підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частин другої та третьої статті 70 СК України відсутні, так як наявність обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спільного майна, позивачем не доведено та судом не встановлено.
При поділі майна подружжя суд виходить із засад рівності часток подружжя, а тому у порядку поділу спільного майна подружжя слід визнати за кожним із подружжя право власності на 1/2 частку спірних об`єктів, оскільки вони були набуті сторонами під час перебування у шлюбі та є об`єктами їх спільної сумісної власності.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, визнані відповідачем, не суперечать закону та не порушують прав інших осіб, а тому підлягають задоволенню.
Щодо судових витрат.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 762,70 гривень (з розрахунку від вартості 1/2 частки спірної квартири).
Відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідно вимогам ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки заяву про визнання позову стороною відповідача подано до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу 50 відсотків сплаченого ним судового збору, тобто 1 881,35 гривень.
Заява представника відповідача про залишення цих коштів за позивачем не грунтується на законі.
Крім цього, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача витрати за сплату судового збору у розмірі 1 881,35 гривень.
Керуючись ст. 9, 60, 63, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст. 203, 215, 355, 368, 372 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 142, 174, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 – задовольнити.
Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зарестроване за адресою: АДРЕСА_1 - об`єкт нерухомого майна - квартиру загальною площею (кв.м.): 42,5, житловою площею (кв.м.) 28.7, опис: 3-х кімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2181394363220.
Розподілити майно подружжя та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину частину 3-х кімнатної квартири загальною площею (кв.м.): 42,5, житловою площею (кв.м.) 28.7, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2181394363220, що зареєстрована за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер відомостей про речове право: 38431618 від 30.09.2020, на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 3209, виданий 30.09.2020, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М.
Розподілити майно подружжя та визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , , право власності на 1/2 частину частину 3-х кімнатної квартири загальною площею (кв.м.): 42,5, житловою площею (кв.м.) 28.7, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2181394363220, що зареєстрована за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер відомостей про речове право: 38431618 від 30.09.2020, на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 3209, виданий 30.09.2020, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1 881,35 гривень.
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , 50% сплаченого судового збору з державного бюджета, у розмірі 1 881,35 гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Реквізити учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місцепроживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зарестроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя  В. С. Овсянніков