Справа № 610/319/26
Провадження № 2/638/5699/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
29 квітня 2026 року        м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Таскомбанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У лютому 2026 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 002/9614577-SP від 05 березня 2021 року у розмірі 57661,47 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 не виконав належним чином свої зобов`язання за кредитним договором № 002/9614577-SP від 05 березня 2021 року, внаслідок чого станом на 30.09.2025 має заборгованість у розмірі 57661,47 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 25989,38 грн, заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) – 31672,09 грн. 
Ухвалою суду від 24 лютого 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позов. 
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач просив справу розглянути за його відсутністю. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.
З урахуванням викладеного, керуючись ч. 3 ст. 131, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, на підставі ухвали від 29 квітня 2026 року суд провів заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. 
Судом встановлено, що 05 березня 2021 року ОСОБА_1 підписав Заяву-Анкету № 202922, якою приєднався до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank. 
Згідно з Довідкою, виданою АТ «ТАСКОМБАНК», ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 05.03.2021 є власником поточного рахунку у валюті гривня № НОМЕР_2 , який відкритий до Заяви-Анкети 202922 з номером Кредитного договору № 002/9614577-SP від 05.03.2021, № картки НОМЕР_3 , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК» (код банку 339500, ЄДРПОУ 09806443.
Випискою по особовим рахункам кредитного договору №002/9614577-SP, клієнт - ОСОБА_1 , за період з 05.03.2021 до 30.09.2025 підтверджується видача банком позичальнику кредитних коштів, користування ними, часткове погашення заборгованості.
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного АТ «Таскомбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 002/9614577-SP від 05.03.2021 станом на 30.09.2025 складає 57661,47 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 25989,38 грн, заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) – 31672,09 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті фактичних обставин цієї справи, суд зазначає наступне.
Банк, пред`являючи вимоги про стягнення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) стягнути проценти за користування кредитними коштами.
В тексті позовної заяви позивач посилається на те, що сторони уклали кредитний договір № 002/9614577-SP від 05.03.2021, яким визначено умови кредитування, а саме сума кредиту, розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом. 
Водночас, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивачем до позовної заяви не долучено копію кредитного договору № 002/9614577-SP від 05.03.2021, в якому були б зазначені умови кредитування щодо суми кредиту, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом. 
Долучена до позовної заяви Заява-Анкета № 202922 не містить відомостей щодо суми кредиту, розміру процентної ставки, строку кредитування.
Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, факт укладання договору, видачі кредиту, невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.
Вимогами ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, позивач, який не надав суду належних та допустимих доказів щодо укладення кредитного договору № 002/9614577-SP від 05.03.2021 та погодження у зв`язку з цим умов кредитування з відповідачем, несе ризик настання негативних наслідків, пов`язаних з недоведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. 
З огляду на викладене суд вважає, що позивачем не доведено факту укладання із відповідачем кредитного договору № 002/9614577-SP від 05.03.2021 на умовах, зазначених позивачем, зокрема, щодо розміру процентів за користування кредитом.
Однак, суд вважає, що вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, виходячи з наступного.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитодавцю не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків. Зобов`язання зі своєчасного повернення грошових коштів за договором відповідач не виконав, що відображено у виписці по рахунку, яка є належним та допустимим доказом видачі кредитних коштів. Так, заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту складає 25989,38 грн.
Суд зазначає, що вказана заборгованість в сумі 25989,38 грн є сукупною вартістю тіла кредиту, тобто заборгованість за простроченим тілом кредиту є складовою його частиною, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. 
З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідачем фактично отримано кредитні кошти, які останнім не повернуто позивачу. Отримані відповідачем кредитні кошти відображено у виписці по особовим рахункам, доданій до позовної заяви, в якій зазначається про користування відповідачем кредитними коштами та часткове погашення кредиту. Вказані письмові докази свідчать про те, що відповідачем отримувалися кредитні кошти, які використовувалися відповідачем та частково ним погашались.
З огляду на викладене та враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку АТ «ТАСКОМБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» в частині стягнення з відповідача кредитних коштів в сумі 25989,38 грн (заборгованість за кредитом) підлягають задоволенню.
З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги частково та стягує з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором від 05 березня 2021 року у розмірі 25989,38 грн (тіло кредиту), тоді як у задоволенні решти позовних вимог відмовляє за необґрунтованістю.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог (45,072350739%), суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 1200,00 грн. 
Керуючись ст. 12-13, 76-81, 89, 131, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 279-280, 354, 355 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк», код ЄДРПОУ 09806443, місцезнаходження: м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, заборгованість за кредитним договором від 05 березня 2021 року у розмірі 25989,38 грн (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 38 копійок). 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк», код ЄДРПОУ 09806443, місцезнаходження: м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, судовий збір в сумі 1200,00 грн (одна тисяча двісті гривень 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 29 квітня 2026 року. 
Суддя      І.П. Латка