ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" травня 2026 р. Справа№ 910/8511/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Михальської Ю.Б.
суддів: Мальченко А.О. 
Тищенко А.І. 

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.
за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 19.05.2026,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Афанасьєвої Оксани Олександрівни
на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2026 (повний текст складено 19.03.2026) та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 
у справі №910/8511/25 (суддя М.Є. Літвінова)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Омега-Київ»
до Фізичної особи-підприємця Афанасьєвої Оксани Олександрівни
про стягнення 952 626,33 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог 

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Омега-Київ» (далі, позивач або Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом (із урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) до Фізичної особи-підприємця Афанасьєвої Оксани Олександрівни (далі, відповідач або ФОП Афанасьєва О.О.) про стягнення 952 626,33 грн, з яких: 641 910,00 грн основна сума боргу, 35 871, 61 грн 3% річних, 82 173,00 грн 7% штрафу, 121 685,94 грн інфляційних втрат та 70 985,77 грн пені.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем узятих на себе зобов`язань за Договором №09/4 – КДЛ про надання послуг від 03.03.2020 в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед Товариством у заявленому розмірі.

Короткий зміст оскаржених рішення та додаткового рішення місцевого господарського суду і мотиви їх прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.01.2026 у справі №910/8511/25 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Омега-Київ» до Фізичної особи-підприємця Афанасьєвої Оксани Олександрівни про стягнення 952 626,33 грн задоволено.
Присуджено до стягнення з Фізичної особи - підприємця Афанасьєвої Оксани Олександрівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Омега-Київ» основний борг у розмірі 641 910,00 грн, 3 % річних у розмірі 35 871,61 грн, 7% штрафу у розмірі 82 173,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 121 685,94 грн, пеню у розмірі 70 985,77 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 431,51 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем порушено договірне зобов`язання в частині сплати послуг за Договором №09/4-КДЛ від 03.03.2020 у розмірі 641 910,00 грн.
Також, перевіривши нарахування позивачем заявленої до стягнення суми 3% річних, інфляційних втрат, пені та 7% штрафу, судом установлено, що їх розмір відповідає вимогам законодавства, умовам договору та є арифметично правильним, тому позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 35 871,61 грн, інфляційних втрат у розмірі 121 685,94 грн, штрафу у розмірі 82 173,00 грн та пені у розмірі 70 985,77 грн підлягають задоволенню.
14.01.2026 через підсистему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Омега-Київ» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якому представник позивача просить суд стягнути з відповідача суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 у справі №910/8511/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Омега-Київ» про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково.
Присуджено до стягнення з Фізичної особи - підприємця Афанасьєвої Оксани Олександрівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Омега-Київ» витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн.
В іншій частині заяви відмовлено.
Приймаючи додаткове рішення, суд урахував, що спір у даній справі не є складним, не регулюється великою кількістю нормативних актів, взяв до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду відповідачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятими судовими рішеннями, 07.04.2026 через підсистему «Електронний суд» Фізична особа-підприємець Афанасьєва Оксана Олександрівна звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2026 у справі №910/8511/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, а також скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 у справі №910/8511/25 та відмовити у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до такого:
- на підтвердження наданих послуг у спірний період позивачем надано суду акти наданих послуг, які за твердженням відповідача нею не підписувались, такі акти не відповідають об`єму фактично наданих послуг, а підпис, який міститься на наданих суду актах, їй не належить. На неодноразову вимогу суду першої інстанції позивачем не було надано доказів направлення відповідачу актів наданих послуг та рахунків за спірний період, як і не надано інших доказів на підтвердження надання послуг в спірний період;
- як вбачається з наданих позивачем банківських виписок і не заперечується відповідачем, у спірний період нею дійсно вносились платежі з призначенням платежу: «оплата згідно договору….», тобто без жодного посилання на рахунок/акт наданих послуг, а тому висновки суду першої інстанції, що перерахуванням грошових коштів відповідач фактично підтвердив свою згоду на прийняття послуг у розмірах, які передбачені Актами надання послуг, є помилковим;
- твердження суду, що ненадання відповідачем у визначеному пунктом 3.3 Договору порядку заперечень на акти наданих послуг, зокрема, щодо переліку, об`ємів та вартості наданих виконавцем послуг у звітних місяцях є підтвердженням прийняття послуг необґрунтоване, оскільки позивачем не надано доказів надсилання/вручення таких актів відповідачу, умови Договору не містять вказівку, що послуги вважаються прийнятими за умови непідписання актів наданих послуг ФОП Афанасьєвою О.О.; інших доказів на підтвердження об`єму та вартості наданих послуг в спірний період позивачем не надано;
- суд першої інстанції безпідставно протокольною ухвалою від 03.11.2025 відмовив позивачу в призначенні у справі судової почеркознавчої експертизи актів наданих послуг за спірний період;
- суд першої інстанції безпідставно надав оцінку як доказу підтвердження заборгованості «Графіку погашення заборгованості» та листу від 22 серпня 2022 року, оскільки вони не стосуються заявленого позивачем періоду заборгованості;
- позивач за наявності на його думку заборгованості не скористався наданим йому пунктом 7.4. Договору правом, не припинив надання послуг, а продовжував співпрацювати з відповідачем, що є підтвердженням відсутності заборгованості у відповідача;
- оскільки відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та підлягає скасуванню, відповідно підстави для стягнення витрат на правову допомогу додатковим рішенням відсутні.
Разом із апеляційною скаргою відповідач заявив клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи підписів ФОП Афанасьєвої О.О. на актах наданих послуг.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

27.04.2026 від позивача через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача з проханням залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.
У відзиві позивач наголосив на тому:
- відповідач, заперечуючи суму позову, не надав власного контррозрахунку заявлених позовних вимог;
- скаржник обмежується загальними фразами про «непідписання актів», про сплату за «фактично надані послуги», проте не вказує, які саме послуги в актах є зайвими, невірними чи ненаданими;
- протягом періоду виникнення заборгованості відповідач здійснив близько 100 транзакцій на користь позивача. Принциповим є те, що відповідач не зазначав у призначенні платежів, за які саме послуги чи акти здійснюється оплата. Відповідно до статей 526, 530 Цивільного кодексу України такі дії кваліфікуються як визнання наявності загального боргового зобов`язання за Договором;
- клопотання відповідача про призначення експертизи є безпідставним, оскільки факт господарських відносин підтверджується не лише підписом на акті, а й сукупністю наявних у справі доказів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2026 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Афанасьєвої Оксани Олександрівни у справі №910/8511/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.
Судом установлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8511/25; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
16.04.2026 матеріали справи №910/8511/25 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Афанасьєвої Оксани Олександрівни у справі №910/8511/25, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 19.05.2026.
24.04.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Фізичної особи-підприємця Афанасьєвої Оксани Олександрівни надійшла заява про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 заяву представника Фізичної особи-підприємця Афанасьєвої Оксани Олександрівни про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.
У судовому засіданні 19.05.2026 суд, розглянувши заявлене разом із апеляційною скаргою клопотання відповідача про призначення почеркознавчої експертизи підписів ФОП Афанасьєвої О.О. на актах наданих послуг, заслухавши думку позивача з цього приводу, відмовив у його задоволенні з підстав, що будуть наведені у мотивувальній частині даної постанови.
У судовому засіданні 19.05.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання, призначене на 19.05.2026, з`явилися представники сторін.
Представник відповідача у судовому засіданні просив суд задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

03.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Омега-Київ» (далі - виконавець) та Фізичною особою – підприємцем Афанасьєвою Оксаною Олександрівною (далі - Замовник) укладено Договір №09/4-КЛД про надання послуг (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого Виконавець зобов`язується надавати Замовнику медичні послуги по клінічній лабораторній діагностиці (надалі за текстом – «послуги») в межах переліку за ціною та в строки, визначені у «Прейскуранті послуг КДЛ «ОМЕГА-КИЇВ» Медичного центру ТОВ «ТД «Омега-Київ», що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток №1 до цього Договору), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити вартість наданих Виконавцем послуг на умовах, у строки і в порядку, визначених цим Договором.
Відповідно до пункту 1.2. Договору послуги надаються Виконавцем за завданнями Замовника, оформленими у вигляді направлень, що містять інформацію про необхідні послуги з переліку послуг, зазначених у «Прейскуранті послуг КДЛ «Омега-Київ» Медичного центру ТОВ «ТД «Омега-Київ» (надалі — «Прейскурант послуг») (Зразок направлення на аналіз - Додаток №4 до цього Договору).
Пунктом 2.1. Договору передбачено, що Виконавець приймає до виконання завдання Замовника на надання послуг з моменту набрання чинності цим Договором.
Строки виконання Виконавцем лабораторних досліджень за окремими видами послуг зазначені в Прейскуранті послуг (Додаток №1) (пункт 2.2. Договору).
Відповідно до пункту 3.1. Договору перелік послуг, що надаються Виконавцем на умовах цього Договору, та їх ціна вказані в Прейскуранті послуг.
Як встановлено у пункті 3.2. Договору, Виконавець має право в будь-який момент в односторонньому порядку вносити зміни і доповнення до Прейскуранту послуг, про що Виконавець повідомляє Замовника в письмовій формі за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до дати набуття чинності нової редакції Прейскуранту послуг. З цією метою Виконавець готує нову редакцію Прейскуранту послуг і за необхідності проект відповідної Додаткової угоди до цього Договору та направляє належним чином підписані зі сторони Виконавця Прейскурант послуг і Додаткову угоду Замовнику.
Протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання від Виконавця вказаних документів Замовник зобов`язаний підписати, скріпити печаткою Прейскурант послуг, Додаткову угоду та в цей же строк по одному їх примірнику повернути Виконавцю, а у разі незгоди Замовника зі зміненими умовами відмовитися в односторонньому порядку від цього Договору шляхом направлення Виконавцю в цей же строк відповідного письмового повідомлення.
У разі, якщо Виконавець в строки, встановлені цим пунктом, не отримує від Замовника оформлені належним чином Прейскурант послуг та Додаткову угоду або повідомлення про відмову від Договору:
1) вважається, що Замовник належним чином повідомлений про нову редакцію Прейскуранта послуг та погоджується із новою ціною медичних послуг по клінічній лабораторній діагностиці;
2) розрахунки за медичні послуги по клінічній лабораторній діагностиці, надані Виконавцем в рамках Договору після дати набрання чинності новою редакцією Прейскуранта послуг, у будь-якому разі здійснюються виходячи із нової редакції Прейскуранта послуг.
Пунктом 3.3. Договору Сторони досягли згоди, що вартість послуг, наданих Виконавцем Замовнику в рамках цього Договору протягом звітного періоду (місяця), сплачуються Замовником в безготівковому порядку на підставі відповідного рахунку-фактури, наданого Виконавцем, шляхом перерахування грошових коштів Замовником на поточний рахунок Виконавця у наступному порядку:
1) По закінченні звітного періоду (місяця) Виконавець готує Акт наданих протягом звітного періоду (місяця) послуг, відповідний рахунок-фактуру та направляє належним чином оформлені зі сторони Виконавця документи Замовнику.
2) Протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання від Виконавця вказаних документів Замовник зобов`язаний:
- підписати, скріпити печаткою Акт наданих протягом звітного періоду (місяця) послуг та в цей же строк один його примірник повернути Виконавцю, а у разі наявності у Замовника заперечень щодо переліку та вартості наданих Виконавцем у звітному періоді (місяці) послуг - в цей же строк вжити вичерпних заходів щодо врегулювання із Виконавцем наявних заперечень;
- оплатити вартість наданих Виконавцем протягом звітного періоду (місяця) послуг.
Згідно з пунктом 5.1.1. Виконавець зобов`язаний за завданням Замовника забезпечити здійснення на сертифікованому обладнанні з високою чутливістю та специфічністю якісного дослідження біологічного матеріалу згідно переліку послуг, вказаного у Прейскуранті послуг (Додаток №1 до цього Договору), який є чинним на момент передачі Виконавцю біологічного матеріалу, а також надати Замовнику результати досліджень за формою, встановленою Виконавцем. 
Відповідно до пункту 5.1.2. Договору Виконавець зобов`язаний забезпечити проведення лабораторних досліджень у строки, що вказані у Прейскуранті послуг (Додаток №1 до цього Договору), який є чинним на момент передачі Виконавцю біологічного матеріалу. Перебіг строків проведення лабораторних досліджень починається з дати та часу прийому Виконавцем біологічного матеріалу, які фіксуються у лабораторно-інформаційній системі Виконавця. 
Згідно з пунктом 7.1. Договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. 
Як встановлено у пункті 7.4. Договору, у разі несвоєчасної та/або не в повному розмірі оплати Замовником Виконавцю вартості наданих протягом звітного періоду (місяця) послуг згідно з умовами, визначеними цим Договором: 1) Виконавець має право призупинити надання Замовнику медичних послуг по клінічній лабораторній діагностиці та призупинити прийом зразків, до моменту повного погашення Замовником перед Виконавцем існуючої заборгованості; 2) Замовник зобов`язаний на вимогу Виконавця сплатити на користь Виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення; 3) У разі, якщо прострочення Замовника з оплати вартості наданих послуг на умовах цього Договору триває більше 30 (тридцяти) календарних днів, Замовник зобов`язаний на вимогу Виконавця сплатити на користь Виконавця понад пеню, що передбачена підпунктом 2 п. 7.4. Договору, штраф у розмірі 7% (сім відсотків) від суми заборгованості. 
Сплата штрафних санкцій (неустойки) не звільняє Сторони від виконання своїх зобов`язань за цим Договором. Усі спори, що пов`язані із цим Договором, його укладанням або такі, що виникають в процесі виконання умов цього Договору, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору у порядку, визначеному чинним в Україні законодавством (пункти 7.5.-7.6. Договору).
Пунктом 8.1. Договору передбачено, що він набуває чинності з моменту підписання і скріплення печатками Сторін та діє до 31 грудня 2020 року. Якщо жодна із Сторін за тридцять календарних днів до дати спливу строку дії цього Договору письмово не повідомить іншу Сторону про своє небажання продовжувати дію Договору, Договір вважається автоматично продовженим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.
Як зазначає позивач, за період березень 2020 року – липень 2025 року позивачем було надано послуг за Договором на загальну суму 3 609 539,00 грн.
У зв`язку із простроченням виконання зобов`язань з оплати наданих послуг зі сторони відповідача, сторони підписали графік погашення заборгованості від 01.12.2021, зафіксували поточну суму заборгованості та встановили додаткові заходи фінансового впливу у разі недотримання умов погашення заборгованості. 
Так, відповідно до графіку погашення заборгованості від 01.12.2021, станом на дату його підписання загальна сума заборгованості складала 680 505,00 грн, в тому числі 21 230,00 грн за лютий 2021 року, 110 770,00 грн за березень 2021 року, 104 075,00 грн за квітень 2021 року, 77 550,00 грн за травень 2021 року, 70 215,00 грн за червень 2021 року, 83 840,00 грн за липень 2021 року, 73 430,00 грн за серпень 2021 року, 69 130,00 грн за вересень 2021 року та 70 265,00 грн за жовтень 2021 року. Сторони узгодили реструктурувати заборгованість та розстрочити її на чотири місяці, а саме: 200 000,00 грн до 31.12.2021, 80 505,00 грн до 31.01.2022, 200 000,00 грн до 28.02.2022 та 200 000,00 грн до 31.03.2022.
Позивач зазначає, що у період з січня 2023 року по червень 2025 року він надав, а відповідач прийняв послуги по Договору на загальну суму 1 202 115,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами Актами надання послуг, а саме: №47 від 31.01.2023 на суму 50 510,00 грн, №149 від 28.02.2023 на суму 46 200,00 грн, №254 від 31.03.2023 на суму 51 780,00 грн, №355 від 30.04.2023 на суму 32 155,00 грн, №457 від 31.05.2023 на суму 43 240,00 грн, №563 від 30.06.2023 на суму 30 525,00 грн, №671 від 31.07.2023 на суму 40 270,00 грн, №781 від 31.08.2023 на суму 49 920,00 грн, №883 від 30.09.2023 на суму 43 125,00 грн, №997 від 31.10.2023 на суму 47 975,00 грн, №1111 від 30.11.2023 на суму 43 040,00 грн, №1225 від 30.12.2023 на суму 40 230,00 грн, №45 від 31.01.2024 на суму 46 235,00 грн, №155 від 29.02.2024 на суму 48 745,00 грн, №279 від 31.03.2024 на суму 34 885,00 грн, №389 від 30.04.2024 на суму 52 015,00 грн, №580 від 31.05.2024 на суму 42 435,00 грн, №630 від 30.06.2024 на суму 36 120,00 грн, №823 від 31.07.2024 на суму 33 255,00 грн, №869 від 31.08.2024 на суму 36 810,00 грн, №985 від 30.09.2024 на суму 41 165,00 грн, №1112 від 31.10.2024 на суму 38 460,00 грн, №1232 від 30.11.2024 на суму 27 840,00 грн, №1348 від 31.12.2024 на суму 28 815,00 грн, №56 від 31.01.2025 на суму 34 370,00 грн, №162 від 28.02.2025 на суму 38 690,00 грн, №291 від 3103.2025 на суму 34 210,00 грн, №468 від 30.04.2025 на суму 36 040,00 грн, №530 від 31.05.2025 на суму 44 840,00 грн, №647 від 30.06.2025 на суму 28 215,00 грн, копії яких долучені до позовної заяви та заяви про збільшення розміру позовних вимог. Також у липні 2025 року позивачем надавалися послуги на суму 8 220,00 грн.
Однак, як наголошує позивач, відповідач провів лише часткову оплату за надані у період з січня 2023 року по липень 2025 року послуги, у зв`язку з чим станом на 13.08.2025 (як зазначає позивач у заяві про збільшення розміру позовних вимог) сума основного боргу за Договором за вказаний період становить 641 910,00 грн, яку як основний борг і заявлено позивачем до стягнення в даній справі.
Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за період прострочення позивачем нараховано 3% річних у розмірі 35 871,61 грн, інфляційні втрати у розмірі 121 685,94 грн, штраф у розмірі 82 173,00 грн та пеня у розмірі 70 985,77 грн.
Відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції у відзиві на позовну заяву заперечував проти заявлених позовних вимог та зазначав, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за Договором за період з січня 2023 року по травень 2025 року, проте відповідачем вносились платежі за фактично надані послуги.
Крім того, відповідач звернув увагу суду на те, що надані позивачем в якості доказів акти не відповідають об`єму наданих послуг за заявлений період і відповідачем не підписувались, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву позивача на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.
Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).
Так, пунктом 3.3. Договору сторони погодили, що вартість послуг, наданих Виконавцем Замовнику в рамках цього Договору протягом звітного періоду (місяця), сплачуються Замовником в безготівковому порядку на підставі відповідного рахунку-фактури, наданого Виконавцем, шляхом перерахування грошових коштів Замовником на поточний рахунок Виконавця у наступному порядку:
1) По закінченні звітного періоду (місяця) Виконавець готує Акт наданих протягом звітного періоду (місяця) послуг, відповідний рахунок-фактуру та направляє належним чином оформлені зі сторони Виконавця документи Замовнику.
2) Протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання від Виконавця вказаних документів Замовник зобов`язаний:
- підписати, скріпити печаткою Акт наданих протягом звітного періоду (місяця) послуг та в цей же строк один його примірник повернути Виконавцю, а у разі наявності у Замовника заперечень щодо переліку та вартості наданих Виконавцем у звітному періоді (місяці) послуг - в цей же строк вжити вичерпних заходів щодо врегулювання із Виконавцем наявних заперечень;
- оплатити вартість наданих Виконавцем протягом звітного періоду (місяця) послуг.
Отже, факт надання послуг згідно з умовами Договору повинен підтверджуватись шляхом підписання сторонами акту здачі-прийняття наданих послуг.
Позивачем до матеріалів справи долучені копії актів надання послуг за спірний період з січня 2023 року по липень 2025 року, підписані зі сторони позивача та скріплені його печаткою. У графі «Від замовника» (ФОП Афанасьєвої О.О.) на актах теж наявний підпис. Заборгованість з оплати за надані послуги по вказаним актам, як стверджує позивач, становить 641 910, 00 грн.
Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує на відсутність підстав для стягнення з нього заборгованості за Договором, оскільки підпис на вказаних актах не належить ФОП Афанасьєвій О.О., рахунки на оплату та відповідні акти для підпису вона не отримувала, зазначені в них послуги не відповідають об`єму фактично наданих послуг.
Колегія суддів наголошує, що приписи закону, які регулюють відносини за договором про надання послуг, пов`язують обов`язок замовника оплатити послуги за фактом їх надання виконавцем, а не за фактом передачі послуг на підставі акту. Відсутність підписаного двостороннього акту виконаних робіт (наданих послуг) не є перешкодою для захисту суб`єктивного матеріального права у разі, якщо господарський суд, на підставі зібраних у справі та оцінених у сукупності доказів, встановить факт їх надання.
Таким чином, під час розгляду спору господарський суд, враховуючи обставини, що входять до предмету доказування у справі, зобов`язаний встановити, чи мав місце факт надання послуг відповідно до умов Договору.
Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
У практиці Європейського суду з прав людини також трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 (заява №59166/12) Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що «У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Колегія суддів зазначає, що у пункті 3.3. Договору не визначено спосіб, в який позивач має направляти відповідачу акти наданих послуг та рахунки-фактури для оплати.
Водночас, факт надання позивачем відповідачу послуг на спірну суму підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів, серед яких не лише надані позивачем акти, факт підписання яких заперечує скаржник.
Так, у матеріалах справи наявний гарантійний лист ФОП Афанасьєвої О.О. в якому було підтверджено розмір заборгованості у розмірі 680 505,00 грн станом на 24.11.2021 та Графік погашення заборгованості від 01.12.2021, який підписаний як зі сторони ТОВ «ТД «Омега Київ» Генеральним директором Миколою Гусєвим, так і зі сторони ФОП Афанасьєвої Оксани Олександрівни.
Колегія суддів враховує, що зазначені документи складені за періоди, які не є спірними в даній справі, однак вони у сукупності з наданими позивачем банківськими виписками підтверджують факт існування у відповідача непогашеної заборгованості.
Так, виписками за період з 01.01.2020 по 09.09.2025, які надані позивачем з АТ «Універсал Банк» та з ПАТ «Райффайзен Банк» підтверджується, що відповідачем здійснювались хаотичні оплати на різні суми та у різні дати, зокрема, 31.10.2024, 22.11.2024, 29.11.2024 15.12.2024, 20.12.2024, 21.01.2025, 07.02.2025, 21.02.2025 з призначенням платежів «Оплата за медичні послуги зг. Договору № 09/4 –КДЛ від 03.03.2020 року» та «Оплата за медичні послуги зг. рахунка».
При цьому сума здійснених відповідачем у спірному періоді є більшою ніж сума боргу, визначена як станом на 01.12.2021, так і станом на 01.01.2023.
Здійснення відповідачем численних часткових оплат у спірному періоді, які не покривали щомісячну вартість послуг, є підтвердженням існування договірних відносин та фактичним визнанням відповідачем свого грошового зобов`язання з оплати послуг, наданих у спірному періоді. У протилежному випадку нелогічним вбачається факт здійснення оплат за послуги, які, як стверджує відповідач, він не отримував або документи про які не підписував.
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач, заперечуючи суму позову, не надав суду власного контррозрахунку. Скаржник обмежується загальними фразами про «непідписання актів», про сплату за «фактично надані послуги», проте не вказує, які саме послуги в актах є зайвими та йому фактично не надавалися, у той час, як згідно з нормами процесуального законодавства кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень.
Враховуючи наведене, відсутність у спірному періоді висловлених відповідачем заперечень щодо обсягу та якості послуг та з огляду на здійснення відповідачем періодичних платежів за період 2023-2025 роки з призначенням «Оплата за медичні послуги зг. Договору №09/4-КДЛ від 03.03.2020 року» відповідач саме фактом вчинення з його сторонами конклюдентних дій, направлених на виконання умов договору, шляхом перерахування позивачу коштів фактично підтвердив свою згоду на прийняття послуг у розмірах, які передбачені Актами надання послуг, що спростовує його заперечення про те, що Акти не відповідають об`єму наданих послуг, які викладені у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі.
Посилання відповідача на те, що позивач, за наявності у відповідача заборгованості, не припинив надання послуг, а продовжував співпрацювати з відповідачем, що є підтвердженням відсутності заборгованості у відповідача, судом відхиляються, оскільки згідно з пунктом 7.4. Договору це є виключно правом виконавця, яке він реалізує на власний розсуд.
Отже, надані позивачем до матеріалів справи докази на підтвердження факту надання послуг згідно з Договором на спірну суму є більш вірогідними, ніж нічим не підтверджені заперечення та доводи, висловлені відповідачем.
Щодо заявленого відповідачем разом із апеляційною скаргою клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи підписів замовника на актах та доводів відповідача про безпідставне відхилення такого клопотання судом першої інстанції, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Згідно з частинами 1, 3 та 4 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Колегія суддів зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.
Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Отже, суд призначає експертизу не за будь-яких обставин, а лише: у разі дійсної потреби; якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими; експертиза необхідна для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування. 
З огляду на встановлені судом обставини колегія суддів не вбачає підстав для призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи підписів ФОП Афанасьєвої О.О. на актах, оскільки факт надання відповідних послуг на спірну суму підтверджується не лише підписом на актах, а сукупністю наявних у матеріалах справи доказів, зокрема, частковими оплатами послуг у спірному періоді.
Призначення судової експертизи за вказаних обставин призведе до необґрунтованого затягування розгляду справи.
Із огляду на встановлені судом обставини, погоджений сторонами у пункті 3.3. Договору строк для оплати, відсутність в матеріалах справи доказів сплати вартості заявлених до стягнення коштів, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено договірне зобов`язання в частині сплати послуг за Договором №09/4-КДЛ про надання послуг від 03.03.2020, а тому суд доходить висновку про задоволення позовних вимог Товариства до ФОП Афанасьєвої О.О. про стягнення основного боргу у розмірі 641 910, 00,00 грн.
Матеріалами справи не містять належних та допустимих відповідно до положень Договору доказів, які б могли свідчити про відсутність обов`язку відповідача оплатити послуги в сумі 641 910, 00,00 грн.
Крім того, позивачем за період прострочення нараховані до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 35 871,61 грн, інфляційні втрати у розмірі 121 685, 94 грн, штраф у розмірі 82 173, 00 грн та пеня у розмірі 70 985, 77 грн.
Згідно з пунктом 3.3. Договору протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання від Виконавця вказаних документів (Актів) Замовник зобов`язаний оплатити вартість наданих Виконавцем протягом звітного періоду (місяця) послуг.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як узгоджено сторонами у пункті 7.4. Договору, у разі несвоєчасної та/або не в повному розмірі оплати Замовником Виконавцю вартості наданих протягом звітного періоду (місяця) послуг згідно з умовами, визначеними цим Договором: 1) Виконавець має право призупинити надання Замовнику медичних послуг по клінічній лабораторній діагностиці та призупинити прийом зразків, до моменту повного погашення Замовником перед Виконавцем існуючої заборгованості; 2) Замовник зобов`язаний на вимогу Виконавця сплатити на користь Виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення; 3) У разі, якщо прострочення Замовника з оплати вартості наданих послуг на умовах цього Договору триває більше 30 (тридцяти) календарних днів, Замовник зобов`язаний на вимогу Виконавця сплатити на користь Виконавця понад пеню, що передбачена підпунктом 2 п. 7.4. Договору, штраф у розмірі 7% (сім відсотків) від суми заборгованості.
Колегія суддів, перевіривши здійснені позивачем нарахування 3% річних, інфляційних втрат, пені та 7% штрафу, встановила, що їх розмір відповідає вимогам законодавства, умовам Договору та є арифметично правильним, тому позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 35 871,61 грн, інфляційних втрат у розмірі 121 685,94 грн, штрафу у розмірі 82 173,00 грн та пені у розмірі 70 985,77 грн підлягають задоволенню.
Доказів на спростування цього в апеляційній скарзі не наведено.
Отже, доводи апеляційної скарги відповідача на рішення суду від 12.01.2026 є безпідставними.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Щодо апеляційної скарги відповідача в частині оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 у справі №910/8511/25.
Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції взяв до уваги те, що спір у даній справі не є складним, не регулюється великою кількістю нормативних актів, врахував рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду відповідачем документів, їх значення для вирішення спору, а тому, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, дійшов висновку частково задовольнити заяву Товариства про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнути з Фізичної особи - підприємця Афанасьєвої Оксани Олександрівни адвокатські витрати у сумі 10 000, 00 грн (із 20 000,00 грн заявлених до стягнення).
Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість прийнятого основного судового рішення в даній справі, а доводів щодо неправильності/неспіврозмірності розміру присудженої до стягнення з відповідача на користь позивача правничої допомоги в сумі 10 000,00 грн відповідачем в апеляційній скарзі не наводиться, колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги ФОП Афанасьєвої О.О. на додаткове рішення суду від 19.03.2026.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 лютого 2010 року, пункт 58).
Доводи апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Афанасьєвої Оксани Олександрівни не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову та заяви про розподіл витрат на правничу допомогу.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає рішення та додаткове рішення суду у даній справі обґрунтованими, прийнятими з додержанням норм матеріального та процесуального права та такими, що відповідають чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для їх скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Афанасьєвої Оксани Олександрівни є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.
Судовий збір за подання зазначеної апеляційної скарги згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Афанасьєвої Оксани Олександрівни на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2026 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 у справі №910/8511/25 у справі №910/17961/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2026 у справі №910/8511/25 залишити без змін.
Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 у справі №910/8511/25 залишити без змін.
Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Афанасьєву Оксану Олександрівну.
Матеріали справи №910/8511/25 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.05.2026.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська 

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко