Справа № 587/535/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Гончаренко Л. М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., представника заявника ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Миколаївська сільська рада Сумського району, приватний нотаріус Сумського РНО Висєканцева Т.С., ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,
В С Т А Н О В И В:

Представник заявниці ОСОБА_2 – ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт постійного проживання  ОСОБА_2 разом із матір`я ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.Свої вимоги мотивує тим, що заявниця з 2005 року проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 мати померла. 02.10.2015 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Висєканцевої Т.С. з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на нерухоме майно у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. Зареєстрованих осіб зі спадкодавцем на момент її смерті не було. Інші спадкоємці відсутні. Рідна сестра заявниці- ОСОБА_3 , проживає у Харківській області спадщину у визначений строк не прийняла, нею було складено заяву, відповідно до якої спадщину приймати не бажає.
У судовому засіданні представник заявниці,, заявниця заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просять заяву задовольнити.
Представник заінтересованої особи – Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява в якій просять проводити розгляд справи без участі їх представника, проти заяви не заперечували.
Треті особи – приватний нотаріус Висєканцева Т.С., ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином.
Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з частиною 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до частини 1статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Пунктами 2, 3Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року надано роз`яснення про те, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження заявниця є донькою ОСОБА_4 ( а.с.6)
Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради від 25.09.2025 №292 ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 26.03.1983 року по 16.12.2014( а.с.13 зв.б.)
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла в с. Лікарське, що підтверджується свідоцтвом про смерть.( а.с.7)
Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради від 25.09.2025 №60/02-55 ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_4 в будинку була зареєстрована одна. Заповіт від імені ОСОБА_4 в Миколаївській сільській раді не складався та не посвідчувався( а.с.13)
Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради від 28.07.2025 №231 ОСОБА_2 без визначення місця реєстрації , фактично з 2005 року постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 . По теперішній час( а.с.11)
Відповідно до акту про фактичне місце проживання складеного 22.07.2025 року та посвідченого депутатом сільської ради Ткаченко О.В. ОСОБА_2 фактично проживає на теперішній час за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.11 зв.б.)
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все належне їй майно. 
Приватним нотаріусом Висєканцевою Т.С. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у зв`язку пропущенням строку для прийняття спадщини.( а.с.9)
Відповідно до матеріалів спадкової справи №96/2025 спадкова справа після померлої ОСОБА_4 була заведена за заявою від 02.10.2025 ОСОБА_2 ( а.с.26-32)
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 2 та 3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Статтями 2, 3Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, яка визначає критерії законності та обґрунтованості рішення, а також ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що заявниця є її сусідкою. Вона складала акт про проживання заявниці за адресою АДРЕСА_1 . Заявниця постійно проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_4 за вказаною адресою та і зараз проживає там. Мати її померла, на час її смерті вони жили разом. Інша сестра ОСОБА_3 там не проживала.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що є депутатом Миколаївської сільської ради та спілкується з синами заявниці. В його присутності та ним засвідчено акт про проживання заявниці за адресою АДРЕСА_1 . Померла ОСОБА_4 проживала разом з заявницею за вказаною адресою. Заявниця не була прописана за вказаною адресою, але жила там приблизно з 2000 років по теперішній час. На момент матері вони жили разом. 
У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідка в результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах.
Встановлення даного факту необхідно заявникам для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, так як відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.
Беручи до уваги, що заявники позбавлені можливості реалізувати своє право на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити.
Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 133,258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:
Заяву  ОСОБА_2 – задовольнити.

Встановити факт постійного прожтивання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення виготовлено 27.05.2026 року.

Суддя      Л.М.Гончаренко