ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
27.04.2026	Справа № 910/8658/25 (638/13795/25)	
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (79029, м.Львів, вул. Смаль-Стоцьккого,1, корпус 28, 4-йоверх, ідентифікаційний номер 35234236) 
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
про стягнення 58175,00грн.
в межах справи №910/8658/25
За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність
Суддя Мандичев Д.В. 
Представники учасників: не викликались.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/8658/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулося до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором №4654531 від 11.07.2021 у розмірі 58175,00 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. В якості правових підстав позову Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем зобов`язань за кредитним договором, укладеним Відповідачем та ТОВ "Мілоан" та норми статей 509, 512, 526, 1054 ЦК України.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 05.09.2025 відкрито провадження у справі №638/13795/25, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 15.10.2025.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 15.10.2025витребувано докази та відкладено судове засідання на 11.12.2025.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 11.12.2025 справу №638/13795/25 передано на розгляд до Господарського суду міста Києва, в провадженні якого перебуває справа №910/8658/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2026 прийнято справу №638/13795/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення58 175,00 грн. до розгляду в межах справи №910/8658/25. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
Ухвала про прийняття справи до розгляду доставлена до електронного кабінету позивача 19.02.2026 о 15:43 год., що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи від 19.02.2026. 
Також, дана ухвала суду доставлена до електронного кабінету представника відповідача 19.02.2026 о 15:41 год., що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи від 19.02.2026.
Частиною 2 статті 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2026, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, - 

ВСТАНОВИВ:

11.07.2021 між ТОВ «Мілоан» (надалі - позикодавець) та відповідачем (надалі - Позичальник) укладено Договір про споживчий кредит № 4654531, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 13 000,00 грн. на умовах, визначених кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором.
Згідно з п. 1.2, 1.3 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 13 000,00 грн.; кредит надається строком на 30 днів з 11.07.2021 (строк кредитування).
Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту (дата платежу): 10.08.2021 (п. 1.4 Договору).
Відповідно до п. 1.5.1, 1.5.2 Договору комісія за надання кредиту: 1 300,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми одноразово. Проценти за користування кредитом: 4 875,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Пунктом 1.6 Договору встановлено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п. 2.2.2 Договору нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору.
Згідно з п. 2.2.3 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена в п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування.
Факт надання відповідачу кредиту підтверджується платіжним дорученням від 11.07.2021 № 50986956 на суму 13 000,00 грн., а також листом АТ КБ «Приватбанк» на запит Шевченківського районного суду міста Києва щодо рахунків відповідача.
Оскільки відповідач повернення кредиту в установлений договором строк не здійснив, за ним утворилась заборгованість у сумі 58 175,00 грн., з якої: 13 000,00 грн. - борг за тілом кредиту, 43 875,00 грн. - борг за процентами, 1 300,00 грн. - борг за комісією.
Поряд із цим, 27.10.2021 між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги № 78-МЛ, на підставі якого право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит від 11.07.2021 № 4654531 перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал".
До матеріалів справи долучено витяг з реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги від 27.10.2021 № 78-МЛ, акт приймання-передачі реєстру боржників та платіжне доручення від 27.10.2021 № 47818 до вказаного договору.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне. 
Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно п. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звертається (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Із матеріалів справи вбачається, що Договір про споживчий кредит від 11.07.2021 № 4654531 підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що також підтверджується довідкою про ідентифікацію.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Факт видачі відповідачу кредитних коштів за Договором про споживчий кредит від 11.07.2021 № 4654531 підтверджується платіжним дорученням від 11.07.2021 № 50986956 на суму 13 000,00 грн., а також листом АТ КБ «Приватбанк» на запит Шевченківського районного суду міста Києва щодо рахунків відповідача, в якому вказано про надходження на рахунок відповідача 11.07.2021 грошових коштів на суму 13 000,00 грн.
Натомість, відповідач не надав до суду доказів повного та своєчасного повернення кредиту за Договором про споживчий кредит від 11.07.2021 № 4654531, а також сплати відсотків та комісії.
Таким чином, із матеріалів справи слідує, що заборгованість відповідача за Договором про споживчий кредит від 11.07.2021 № 4654531 становить 58 175,00 грн., з якої: 13 000,00 грн. - борг за тілом кредиту, 43 875,00 грн. - борг за процентами, 1 300,00 грн. - борг за комісією.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, на підставі Договору відступлення права вимоги від 27.10.2021 № 78-МЛ право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит від 11.07.2021 № 4654531 перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал".
Ураховуючи наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову.
Щодо заявлених до розподілу 8 000,00 грн. витрат на правову допомогу, суд зауважує наступне.
Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 123 ГПК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Із матеріалів справи слідує, що між позивачем, як клієнтом, та Адвокатським об`єднанням «Апологет» укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги від 02.07.2025 № 0107.
Відповідно до акту наданих послуг правової (правничої) допомоги від 06.07.2025 № 6 та детального опису наданих послуг вартість послуг за Договором про надання правової (правничої) допомоги від 02.07.2025 № 0107 становить 8 000,00 грн.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, відповідно до частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України можливе виключно на підставі клопотання заінтересованої сторони з підстав недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19).
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 ГПК України. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Так, частина 5 статті 129 ГПК України містить критерій обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відтак, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 910/7765/20.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, ураховуючи ціну позову, обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу всі витрати на професійну правову допомогу та визначити для розподілу 2 000,00 грн., відмовивши в решті заявленої позивачем суми.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (79029, м.Львів, вул. Смаль-Стоцьккого,1, корпус 28, 4-йоверх, ідентифікаційний номер 35234236) 13 000 (тринадцять тисяч) грн. 00 коп. боргу за тілом кредиту, 43 875 (сорок три тисячі вісімсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп. боргу за процентами, 1 300 (одну тисячу триста) грн. 00 коп. боргу за комісією, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.
3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати наказ.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 27.04.2026

Суддя Д.В. Мандичев