СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2026 року Справа № 480/2457/26
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2457/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 .
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, з направленням повідомлення до органів Національної поліції України щодо виключення ОСОБА_1 зі списку осіб, до яких можуть бути застосовані заходи щодо встановлення місця перебування або адміністративного затримання.
Свої вимоги мотивує тим, він що виключений з військового обліку та не є військовозобов`язаним, однак у Реєстрі містяться відомості про порушення ним правил військового обліку та неприбуття за повісткою. Позивач вважає такі відомості безпідставними, оскільки до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП він не притягувався, а відповідач, попри його заяву, не виключив спірні дані з Реєстру та не повідомив органи Національної поліції України про відсутність підстав для його розшуку.
Ухвалою суду від 14.04.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідач у встановлений судом строк, відзиву на позов не подав.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, встановив такі обставини.
Згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , позивача 26.06.2023 виключено з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (надалі - Закон № 2232-ХІІ) (в редакції Закону, яка була чинна на дату виключення позивача з військового обліку).
31.03.2026 позивачу стало відомо, що за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" він значиться як такий, що порушив правила військового обліку, не прибув за повісткою до ТЦК та СП, у зв`язку з чим 09.03.2026 відповідачем направлено звернення до органів Національної поліції України..
У зв`язку з цим 15.03.2026 позивач звернувся до відповідача із заявою про виключення з Реєстру відомостей щодо порушення ним правил військового обліку та припинення його розшуку.
Листом від 21.03.2026 № 8/818 відповідач відмовив у внесенні таких відомостей, пославшись на чинну редакцію ст. 37 Закону № 2232-ХІІ, якою зазначена позивачем підстава виключення з військового обліку вже не передбачена, а тому, йому правомірно направлялась повістка про виклик з метою уточнення облікових дани, по якій позивач не з`явився.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон № 2232-ХІІ.
Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частин 2, 4 статті 2 Закону № 2232-ХІІ, проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною 5 статті 33 Закону № 2232-ХІІ військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджений Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (надалі - Порядок № 1487, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном.
Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період (пункту 3 Порядку № 1487).
Згідно з пунктом 22 Порядку № 1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону № 2232-ХІІ.
Підстави взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього визначені в статті 37 Закону № 2232-ХІІ.
Пунктом 6 частини 6 статті 37 Закону № 2232-ХІІ в редакції, що була чинною до 18.05.2024, встановлено, що, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які зокрема: були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
11.04.2023 Верховною Радою України прийнятий Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" за № 3633-ІХ, який набрав чинності 18.05.2024 (надалі - Закон № 3633-ІХ).
Відповідно до частини 6 статті 37 Закону № 2232-ХІІ, у редакції, чинній з 18.05.2024 та на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, який виключений з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Отже, станом на момент звернення позивача із заявою, частина 6 статті 37 Закону № 2232-ХІІ не містила такої підстави для виключення з військового обліку осіб, як раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Окрім того, згідно із пунктом 4 розділу "Загальні питання" Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (в редакції від 04.10.2024), на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані:
- особи, звільнені з військової служби у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади". Такі особи, призвані на військову службу під час мобілізації, призначаються на військові посади, крім посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади;
- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;
- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;
- засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.
З огляду на наведені вище положення Закону № 2232-ХІІ та Порядку № 560, з 18.05.2024 особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, зобов`язані перебувати на військовому обліку та можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Законодавство не передбачає збереження стану (статусу) виключення з військового обліку для осіб, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Водночас такі особи підлягають взяттю на військовий облік, зокрема військовий облік військовозобов`язаних, на загальних підставах, передбачених частиною 1 статті 37 Закону № 2232-XII, якщо відсутні передбачені діючою редакцією частини 6 статті 37 Закону № 2232-XII підстави для виключення з військового обліку.
Крім того, відповідно до абзацу другого частини 1 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, зокрема для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Згідно з частиною 3 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII (надалі - Закон № 3543-XII) у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Аналогічні положення містяться у пункті 21 Порядку № 560, відповідно до якого за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до пункту 27 Порядку № 560 під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів, зокрема, для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів, призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.
Згідно з пунктом 28 Порядку № 560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів під час мобілізації здійснюється шляхом вручення або надсилання повістки.
Пунктом 30 Порядку № 560 передбачено, що повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Крім того, відповідно до пункту 30-2 Порядку № 560 повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, а також друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.
Згідно з пунктом 34 Порядку № 560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу може бути надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.
Водночас пунктом 79 Порядку № 1487 передбачено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством, виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку, організовують оповіщення таких осіб шляхом вручення повісток під особистий підпис та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, а також забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.
Цим же пунктом Порядку № 1487 передбачено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції, у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває або повинна перебувати на військовому обліку.
З матеріалів справи судом встановлено, що на зареєстровану адресу позивача була спрямована повістка № 5503693 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 28.11.2025 для уточнення облікових даних. Відомості електронного військово-облікового документа містять інформацію про те, що причиною звернення до Національної поліції є неприбуття позивача за повісткою до ТЦК та СП, дата звернення - 09.03.2026.
Отже, направлення відповідачем позивачу повістки для уточнення облікових даних та подальше звернення до органів Національної поліції у зв`язку з неприбуттям позивача за такою повісткою саме по собі не свідчить про протиправність дій відповідача, оскільки такі дії передбачені наведеними нормами законодавства та вчиняються з метою забезпечення ведення військового обліку, актуалізації даних Реєстру та контролю за прибуттям особи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Щодо посилання позивача на те, що стосовно нього не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП, суд зазначає, що звернення територіального центру комплектування та соціальної підтримки до органів Національної поліції не є тотожним постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Таке звернення, відповідно до пункту 79 Порядку № 1487, може здійснюватися саме у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та має на меті доставлення особи до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Водночас сам факт відсутності постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не спростовує обставин направлення йому повістки, обов`язку з`явитися за такою повісткою та наявності у відповідача повноважень звернутися до органів Національної поліції у разі неприбуття особи за викликом.
Також суд враховує, що відповідно до пункту 20-1 частини 1 статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 КУпАП. Разом з тим спірні відомості, відображені в електронному військово-обліковому документі позивача, стосуються причини звернення до Національної поліції у зв`язку з неприбуттям за повісткою, а не остаточного вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Крім того, пунктом 79 Порядку № 1487 передбачено обов`язок районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки повідомляти Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, щодо яких надсилалося відповідне звернення.
Водночас матеріали справи не містять доказів того, що після направлення відповідачем звернення до органів Національної поліції відпали підстави для адміністративного затримання та доставлення позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема доказів прибуття позивача до відповідача за повісткою, повідомлення ним поважних причин неприбуття або усунення відповідного порушення. За таких обставин суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обов`язку направити до органів Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для застосування до позивача відповідних заходів.
Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України в Рішенні від 13.05.1997 № 1-зп/1997 зазначив, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України).
Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).
Суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що застосування до нього чинного законодавства щодо військового обліку, направлення повістки для уточнення облікових даних та звернення відповідача до органів Національної поліції у зв`язку з неприбуттям за такою повісткою є порушенням принципу незворотності дії закону в часі.
У цьому випадку відповідач не переглядав правомірність виключення позивача з військового обліку, яке було здійснене у минулому на підставі чинної на той час редакції статті 37 Закону № 2232-ХІІ, та не застосовував новий закон до вже завершених правовідносин. Натомість спірні правовідносини виникли після набрання чинності Законом № 3633-ІХ та стосуються реалізації відповідачем поточних повноважень щодо ведення військового обліку, уточнення облікових даних, направлення повістки та забезпечення контролю за прибуттям особи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Саме по собі попереднє виключення позивача з військового обліку на підставі норми, яка надалі втратила чинність у відповідній частині, не свідчить про протиправність дій відповідача щодо направлення позивачу повістки для уточнення облікових даних у період дії нового правового регулювання, а також не звільняє позивача від обов`язку реагувати на такий виклик у порядку, передбаченому законом.
Крім того, відображення в електронному військово-обліковому документі відомостей про причину звернення до Національної поліції - неприбуття за повісткою до ТЦК та СП - є наслідком невиконання позивачем обов`язку з`явитися за викликом, а не застосуванням до нього відповідальності за законом, який має зворотну дію в часі.
Позивачем не доведено, що повістка була направлена йому за відсутності у відповідача відповідних повноважень, що він прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у визначений у повістці строк або повідомив про поважні причини неприбуття. Також матеріали справи не містять доказів того, що після направлення звернення до органів Національної поліції відпали підстави для адміністративного затримання та доставлення позивача до відповідача.
За таких обставин суд не вбачає підстав для висновку про протиправність дій відповідача щодо внесення до Реєстру відомостей про неприбуття позивача за повісткою та звернення до органів Національної поліції, а також для покладення на відповідача обов`язку виключити такі відомості з Реєстру та направити повідомлення про відсутність підстав для застосування до позивача відповідних заходів.
Таким чином, суд визнає, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал