ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1982/26	

Господарський суд Дніпропетровської області
у складі судді Дупляка С.А.,
без повідомлення (виклику) учасників справи,
дослідивши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №904/1982/26
за позовом Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" 
до Житлово-будівельного кооперативу "ГІРНИК" 
про стягнення грошових коштів,
в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Комунальне підприємство "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" (далі - позивач) звернулося до суду з позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу "ГІРНИК" (далі - відповідач) про стягнення 18.434,73 грн основної заборгованості, 610,86 грн пені, 61,07 грн трьох процентів річних, 91,21 грн інфляційних втрат.
Судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/1982/26 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2026.
Ухвалою від 10.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження).
Щодо повідомлення відповідача.
Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі надсилалася відповідачу на адресу: 50047, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ КАРБИШЕВА, будинок 14 (трек-номер R 06808 424496 5).
Кореспонденцію суду отримав представник відповідача 17.04.2026, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
За запитом від 04.06.2026, сформованим засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», з відповіді №35594548 встановлено відсутність у відповідача зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).
Обов`язок суду повідомити учасників справи про дату, час і місце судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) господарського судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про дату, час і місце судового засідання, але й основних засад (принципів) господарського судочинства.
Розгляд справи є можливим лише у разі наявності у суду відомостей щодо належного повідомлення учасників справи та інших осіб про дату, час і місце судового засідання. Право бути належним чином повідомленим про дату, час і місце слухання справи не може бути формальним, оскільки протилежне не відповідає ідеї справедливого судового розгляду, яка включає основоположне право на змагальність провадження (подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №918/1478/14, від 03.08.2022 у справі №909/595/21).
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20).
Господарський суд також бере до уваги і те, що ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі була оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень невідкладно.
Суд вважає за необхідне зазначити, що статтями 42, 43 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК України).
Згідно ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідачу(ам) в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач(і) має(ють) право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 165 ГПК України, власні заяви чи клопотання, подання яких передбачене положеннями ГПК України, (у разі наявності), а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 165 ГПК України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду копія відзиву та доданих до нього документів, в т.ч. заяв чи клопотань, відповідач(і) зобов`язаний(і) надіслати іншим учасникам справи, докази чого надати суду разом з відзивом (розрахунковий чек, опис вкладення до цінного листа).
Крім цього, відповідачу(ам) роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем(ами) відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).
Отже, строк для подачі відзиву тривав до 04.05.2026. 
Станом на дату винесення рішення відзив відповідачем не надано.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

Між позивачем (далі – позивач, виконавець) та відповідачем (далі – відповідач, споживач, абонент) був укладений договір №664 від 28.08.2002 «Про подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації» (далі - договір).
Позивачем за період з 01.01.2026 до 28.02.2026 були виписані відповідачу рахунки за послуги з централізованого водопостачання і з централізованого водовідведення на загальну суму 23.526,00 грн, а саме: №1794/06/1н від 30.01.2026 на суму 11.794,37 грн та №6284/06/1н від 27.02.2026 на суму 11.731,63 грн. Відповідачем було сплачено заборгованість у розмірі 5.091,27 грн. Наявна заборгованість відповідача перед позивачем за послуги з водопостачання та водовідведення становить 18.434,73 грн.
Оскільки відповідач не сплатив суму основної заборгованості позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню, три проценти річних та інфляційні втрати.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався. 
Згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У даному випадку до предмета доказування входять обставини: укладення договору; надання послуг; наявності/відсутності доказів часткової/повної оплати послуг; наявності/відсутності заборгованості; правомірності нарахування пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Суд встановив, що 28.08.2002 між позивачем (далі - позивач, виконавець) та відповідачем (далі - відповідач, споживач) було укладено договір №664 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації (далі - договір), відповідно до п. 1.1 умов якого позивач зобов`язується забезпечити питною водою, а відповідач прийняти оплатити питну воду, яка відповідає Держстандарту 2874-82 "Вода питна”, а також приймає від нього стічні води.
Тарифи і порядок розрахунків за договором визначається відповідно до розділу 4 договору.
Пунктом 4.4 договору визначено, що тарифи на послуги водопостачання та водовідведення в період дії договору затвердженні рішенням Криворізького виконкому від 01.06.2000 №379 і можуть бути змінені відповідно до діючого законодавства України.
В разі затвердження нових тарифів на послуги водопостачання та водовідведення "Кривбасводоканал" письмово повідомляє "Абонента" згідно з діючим законодавством України без додаткового узгодження розмірів та терміну введення нових тарифів. Письмове повідомлення стає невід`ємною частиною даного договору та не потребує додаткового погодження (п. 4.5 договору).
Пунктом 8.1 договору визначено, що договір укладається строком до 31.12.2002 в частині надання послуг і вступає в силу з 28.08.2002. Договір може бути пролонгований за згодою сторін.

Надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення підтверджується актами приймання-передачі, а саме: від 30.01.2026 та від 27.02.2026. Акти підписані з боку відповідача без заперечень та зауважень.

Згідно з випискою з реєстру платежів, що надійшли на розрахункові рахунки позивача від відповідача за період з 01.01.2026 до 28.02.2026, на розрахункові рахунки позивача від відповідача у спірний період надійшло 5.091,27 грн.

Оскільки відповідач не у повному обсязі погасив наявну перед позивачем заборгованість, останній звернувся до суду з даною позовною заявою.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення 18.434,73 грн основної заборгованості, 610,86 грн пені, 61,07 грн трьох процентів річних, 91,21 грн інфляційних втрат.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Оцінивши зміст договору, господарський суд встановив, що сторонами погоджено його істотні умови.
Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.
Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.
Таким чином укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з нормами ст. 1 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" централізоване водовідведення господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об`єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов`язаних єдиним технологічним процесом.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".
Так, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Відповідно до норм ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.
Статтею 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Виконавцями комунальних послуг, зокрема, є: щодо послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; щодо послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення.
Частиною 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.
Отже двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто з укладенням такого договору виконавець бере на себе обов`язок надати послуги в установлених обсягах, належної якості і, водночас, споживач зобов`язується прийняти та оплатити послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, відповідно до встановлених тарифів.
Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки за воду і стоки здійснюються грошовими коштами і підлягають оплаті триденний термін після отримання платіжних доручень.

Надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення підтверджується актами приймання-передачі, а саме: від 30.01.2026 та від 27.02.2026. Вказані акти підписано сторонами без заперечень і зауважень.

Для сплати наявної заборгованості позивач пред`явив відповідачу рахунки, а саме: №1794/06/1н від 30.01.2026 на суму 11.794.37 грн та №6284/06/1н від 27.02.2026 на суму 11.731.63 грн.

Рахунки для оплати за надані послуги вручались особисто під підпис 03.02.2026 та 05.03.2026 відповідно.

Строк оплати наданих послуг є таким, що настав 06.02.2026 та 09.03.2026 (з урахуванням приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України) відповідно. 

Згідно з випискою з реєстру платежів, що надійшли на розрахункові рахунки позивача від відповідача за період з 01.01.2026 до 28.02.2026, на розрахункові рахунки позивача від відповідача у спірний період надійшло 5.091,27 грн.

Залишок заборгованості відповідача перед позивачем становить 18.434,73 грн (23.526,00 грн - 5.091,27 грн).

Таким чином позовна вимога про стягнення 18.434,73 грн основної заборгованості визнається обґрунтованою, документально доведеною і такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
За визначенням ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені (ч. 3).
Відповідно до п. 4.9 договору при несвоєчасній оплаті сум за договором абонент зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням 0.5% від суми простроченого платежу за кожен несплачений день.
Позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню за загальний період прострочення з 07.02.2026 до 05.04.2026 (по кожному рахунку окремо) на загальну суму 610,86 грн.
Відповідач відзиву з контррозрахунком не надав; вимогу не заперечив.
Згідно з приписами ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.
Господарський суд перевірив розрахунок пені та визнав його таким, що містить помилки. Позивач при здійсненні розрахунку пені за порушення строків оплати за лютий 2026 року не врахував положень ч. 5 ст. 254 ЦК України. 
Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Оскільки відповідач рахунок для оплати за надані послуги у лютому 2026 року отримав 05.03.2026, то строк сплати (відповідно до п. 4.1 договору - триденний термін після отримання платіжних доручень) є таким, що настав 09.03.2026, оскільки 08.03.2026 неділя – вихідний день. Правомірно нараховувати пеню до стягнення з відповідача починаючи з 10.03.2026.
Отже підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 601,22 грн. Вимога про стягнення пені у розмірі 9,64 грн задоволенню не підлягає. 

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач нарахував три проценти річних за загальний період прострочення з 07.02.2026 до 05.04.2026 (по кожному рахунку окремо) на суму 61,07 грн та інфляційні втрати за лютий 2026 року на суму 91,21 грн.
Відповідач відзиву з контррозрахунком не надав; вимогу не заперечив.
Згідно з приписами ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.
Господарський суд перевірив розрахунок трьох процентів річних та визнав його таким, що містить помилки. Позивач при здійсненні розрахунку трьох процентів річних за порушення строків оплати за лютий 2026 року не врахував положень ч. 5 ст. 254 ЦК України. 
Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Оскільки відповідач рахунок для оплати за надані послуги у лютому 2026 року отримав 05.03.2026, то строк сплати (відповідно до п. 4.1 договору - триденний термін після отримання платіжних доручень) є таким, що настав 09.03.2026, оскільки 08.03.2026 неділя – вихідний день. Правомірно нараховувати три проценти річні до стягнення з відповідача починаючи з 10.03.2026.
Отже підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних у розмірі 60,11 грн. Вимога про стягнення трьох процентів річних у розмірі 0,96 грн задоволенню не підлягає.
Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат і визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2.660,80 грн, з урахуванням того, що 99,94% позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНОГО КООПЕРАТИВУ "ГІРНИК" (50047, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ КАРБИШЕВА, будинок 14; ідентифікаційний код 23077689) на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" (50027, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул. Дудаєва Джохара, будинок 6А; ідентифікаційний код 03341316) 18.434,73 грн (вісімнадцять тисяч чотириста тридцять чотири грн 73 к.) заборгованості, 601,22 грн (шістсот одну грн 22 к.) пені, 60,11 грн (шістдесят грн 11 к.) трьох процентів річних, 91,21 грн (дев`яносто одну грн 21 к.) інфляційних втрат, 2.660,80 грн (дві тисячі шістсот шістдесят грн 80 к.) судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог (про стягнення 9,64 грн пені та 0,96 грн трьох процентів річних) відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Дупляк