РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2025 року 	м. Рівне	№640/3559/20	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О. за участю секретаря судового засідання Осташевської І.А. та представників сторін: представника позивача Власюка В.В., представника відповідача Юзюка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ОМЕГА-ПРОФІТ" до Головного управління ДПС у м. Києві (як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:
1. Стислий виклад позицій учасників справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ОМЕГА-ПРОФІТ" (далі – позивач або товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України) (далі – відповідач), у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 05.05.2025 позивач просить суд: 1) визнати протиправними дії ГУ ДПС у м. Києві по проведенню перевірки та документальному оформленню її результатів; 2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.11.2019 №001034510 на суму 16189977,00 грн; 4) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.11.2019 №001033510 на суму 58712453,00 грн; 5) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.02.2020 №0021051002.
Свій позов позивач обґрунтовує тим, що відповідно до повідомлення відповідача від 20 вересня 2019 року №5/26-15-05-10-8, згідно із планом-графіком проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік та на підставі статті 77 Податкового кодексу України (далі – ПК України) з 30 вересня 2019 року була проведена документальна планова перевірка товариства (код ЄДРПОУ 32557701) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на органи ДПС. Позивач вважає, що відповідачем всупереч норм ПК України та Наказу Міністерства фінансів України від 02.06.2015 №524 порушено порядок включення товариства до плану-графіка проведення планових перевірок на 2019 рік, оскільки з плану-графіка слідує, що позивача було включено до такого плану за кодом 2400 Розділу II Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 червня 2015 р. за №751/27196) затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 №524 (далі – Порядок №524) як фінансову установу, водночас позивач не відноситься до таких установ та відсутній у Державному реєстрі фінансових установ, а тому, на думку позивача, включення товариства до плану-графіка на 2019 рік за таким критерієм з Розділу ІІ Порядку №524 є протиправним. Позивач також вважає, що порушення відповідачем порядку включення товариства до плану-графіка проведення планових перевірок на 2019 рік зумовлює протиправність наказу відповідача від 16 вересня 2019 №587. У зв`язку із цим позивач стверджує, що за встановлення протиправності дій податкового органу щодо призначення та проведення перевірки без законних на те підстав, оспорювані податкові повідомлення-рішення є незаконними та підлягають скасуванню.
Щодо зазначених у акті документальної планової перевірки порушень позивачем п.п.14.1.55 п.14.1 ст. 14, п. 44.1, 44.2 ст. 44, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, зокрема заниження інших доходів за 2018 рік при списанні векселів (списанні зобов`язань та кредиторської заборгованості) векселедавцем яких є ТОВ «Профіт-Альфа», а авалістом товариство, на суму різниці між номінальною вартістю векселів та вартістю придбання (викупу) векселів у векселедержателів на загальну суму 73715000,00 грн, то позивач зауважує, що не списував жодних зобов`язань та кредиторської заборгованості у 2018 році, оскільки векселі товариству до сплати не пред`являлись, а відтак зобов`язань по оплаті векселів авалістом в порядку регресу не виникало. Позивач зауважує, що для відображення в обліку авалю по векселях на підставі Угоди №1 про заміну зобов`язань від 17.01.2011 позивачем було використано позабалансовий рахунок 05 «Гарантії та забезпечення надані» для обліку «аваль 86 векселів ном. варт. 999,2 тис. Угода №1 від 11.01.2011» на суму 85931200,00 грн, водночас, як вірно зазначено у акті перевірки, товариством було придбано лише 85 векселів авальованих за вказаною угодою, тобто існує ще один авальований товариством у відповідності до Угоди №1 вексель, який може бути пред`явлено до оплати товариству в межах строків позовної давності, а тому з урахуванням наявності в обігу одного векселя товариством не здійснювалось його списання. На думку позивача, жодна норма законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність не визначає, що товариство повинно було у 2018 році списати позабалансовий об`єкт «аваль 86 векселів ном. варт. 999,2 тис. Угода №1 від 11.01.2011» та вивести з обліку зобов`язання, які можуть виникнути у майбутньому у зв`язку з цією Угодою №1. Відтак, позивач вважає, що оскільки векселі товариству до сплати не пред`являлись, відтак облік виданих авалів був та залишився позабалансовим, оскільки кредиторська заборгованість по векселях не виникла.
Позивач також зазначає, що відповідач у акті не наводить, які саме первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інші документи не були враховані для цілей оподаткування, або які саме показники були сформовані без підтверджуючих документів, а відтак покликання відповідача на порушення позивачем п. 44.1 ПК України є безпідставними. У зв`язку з наведеним позивач вважає, що оспорювані рішення прийняті з порушенням норм чинного законодавства України, а також самої процедури призначення та проведення перевірки, а тому підлягають скасуванню.
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та подав до суду свій відзив на позов. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначає, що посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, валютного - за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, про що складено акт від 28.10.2019 №30/26-15-05-10-02/32557701. 
Відповідач зауважує, що до перевірки позивачем було надано бланки 85 векселів номінальною вартістю 84932000,00 грн та загальною вартістю 11217000,00 грн, емітентом яких є ТОВ "Профіт-Альфа», а авалістом товариство. Як зазначає відповідач, векселедавця ТОВ "Профіт-Альфа" було ліквідовано у 2012 році, внаслідок чого позивач набув статусу доміцілянта (векселедавця) по авальованих ним векселях, а тому набув і зобов`язань за вказаними векселями. Перевіркою було встановлено, що позивач здійснив списання 85 векселів на підставі наказу від 10.09.2018 №5, рішення комісії від 10.09.2018 №4 та акту 20.09.2018, що відображено у бухгалтерському обліку проведеннями: Дт 631 Кт 311, Дт 352 Кт 631, Дт 975 Кт 352 на суму 11217000 грн. Таким чином, на думку відповідача, при списанні вказаних векселів відбувалось фактичне списання зобов`язань за векселями (списання кредиторської заборгованості, яка не обліковувалась в бухгалтерському обліку товариства) на суму між номінальною вартістю векселів та вартістю придбання (викупу) векселів у векселедержателів, яка становить 73715000 грн, чим порушено пп. 14.1.55 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44. пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України та призвело до заниження позивачем доходів за 2018 рік при списанні векселів на суму різниці між номінальною вартістю векселів та вартістю придбання (викупу) векселів у векселедержателів на загальну суму 73715000 грн. Крім того, відповідач стверджує, що позивачем у 2018 році зменшено фінансовий результат до оподаткування на суму витрат (бухгалтерський рахунок 961) «Втрати від інвестицій в асоційовані підприємства" у сумі 56124570 грн щодо асоційованого підприємства ТОВ «ФК «Дисконт-Альфа», у статутному капіталі якого наявна частка товариства у розмірі 22,8675%, а також за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2018 рік на суму 58712453 грн.
Щодо тверджень позивача про порушення відповідачем Порядку №524 під час включення позивача до плану-графіка проведення планових документальних перевірок на 2019 рік, то відповідач зауважує, що план-графік був оприлюднений на сайті ДФС України 22.12.2018 без порушень вимог податкового законодавства та відповідно до Розділу ІІ Документальні планові перевірки фінансових установ, постійних представництв та представництв нерезидентів, ІV група – інші небанківські установи. З огляду на вказане, відповідач вважає, що оскаржувані рішення є законними та не підлягають скасуванню, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.
Позовна заява подана позивачем до Окружного адміністративного суду міста Києва 14.02.2020 у паперовій формі безпосередньо через канцелярію суду та була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 17.02.2020.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2020 визначено суддю Кармазіна О.А. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.
Ухвалою від 17.03.2020 Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А. прийняв вказану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати одноособово суддею за правилами загального позовного провадження, призначив у справі підготовче засідання, встановив учасникам справи строки подання до суду інших заяв по суті спору та роз`яснив учасникам справи їх процесуальні права та обов`язки, витребував у сторін докази.
У підготовчому засіданні 11.06.2020 з участю уповноважених представників сторін Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А. постановив ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті в судовому засіданні на погоджену судом зі сторонами дату і час.
В судових засіданнях 02.07.2020, 12.08.2020, 07.10.2020, 22.10.2020, 12.11.2020, 26.11.2020 Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А. розпочав розгляд справи по суті, заслухав вступні слова представників сторін, розглянув їх клопотання і дослідив наявні у матеріалах справи докази та в судовому засіданні 26.11.2020 оголосив перерву без визначення дати наступного судового засідання.
Надалі Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А. ухвалою від 31.03.2021 вирішив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження, а ухвалою від 07.12.2021 здійснив заміну відповідача - Головного управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ: 43141267) на його правонаступника у сфері виконуваних функцій - Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України (код ЄДРПОУ ВП 44116011).
На виконання приписів Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-IX Державна судова адміністрація України наказом №399 від 16.09.2024 затвердила Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок). 
Відповідно до цього Порядку 08.11.2024 здійснено пакетний автоматизований розподіл судових справ, за яким Рівненському окружному адміністративному суду, з урахуванням навантаження та за принципом випадковості, визначено до передачі, в тому числі і справу №640/3559/20. 
На виконання рішення зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду (протокол №3 від 21.11.2024 та №4 від 13.12.2024) Відділом документального забезпечення було проведено реєстрацію та автоматизований розподіл справи №640/3559/20.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2025 для розгляду справи №640/3559/20 визначено суддю Рівненського окружного адміністративного суду Максимчука О.О.
Ухвалою суд 24.03.2025 суд прийняв до провадження адміністративну справу №640/3559/20, а розгляд цієї справи вирішив розпочати спочатку та здійснювати одноособово суддею за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження та призначив підготовче засідання у справі на 18 квітня 2025 року.
09.04.2025 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі.
11.04.2025 від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження в частині позовних вимог.
У визначені судом дату і час у підготовче засідання 18.04.2025 сторони не забезпечили явки своїх уповноважених представників, про причини неявки не повідомили для суду, хоча про дату час та місце розгляду справи сторони повідомлені судом в установленому порядку.
Ухвалою від 22.04.2025 суд призначив підготовче засідання на 09.05.2025.
05.05.2025 від представника надійшла заява з уточненими позовними вимогами.
У визначені судом дату і час 18.04.2025 підготовче засідання у справі не відбулося у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи (їх уповноважених представників), а 09.05.2025 підготовче засідання у справі не відбулося у зв`язку з перебуванням у відпустці судді, який розглядає справу. Ухвалою від 26.05.2025 суд призначив підготовче засідання на 19.06.2025.
У підготовче засідання, призначене на 19.06.2025 до суду прибули уповноважені представники сторін. Протокольною ухвалою суд у підготовчому засіданні прийняв уточнену позовну заяву позивача від 05.05.2025 та вирішив здійснювати розгляд справи з урахуванням уточнених позовних вимог, а також суд занесеною до протоколу судового засідання ухвалою закрив підготовче провадження у справі та перейшов до розгляду справи по суті на 09.07.2025.
У судове засідання призначене на 09.07.2025 до суду прибули уповноважені представники сторін. Протокольною ухвалою суд у судовому засіданні оголосив перерву для надання додаткових пояснень за клопотанням відповідача до 14.08.2025.
25.07.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.
У судове засідання призначене на 14.08.2025 до суду прибули уповноважені представники сторін. Протокольною ухвалою суд у судовому засіданні оголосив перерву до 22.09.2025.
02.09.2025 від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про долучення додаткових пояснень та доказів у справі.
03.09.2025 від представника позивача на адресу суду надійшла заява про долучення додаткових пояснень та доказів у справі.
У судове засідання призначене на 22.09.2025 до суду прибули уповноважені представники сторін. Протокольною ухвалою суд у судовому засіданні оголосив перерву до 20.10.2025.
У судове засідання призначене на 20.10.2025 до суду прибули уповноважені представники позивача та відповідача. У судовому засіданні, на підставі статті 227 КАС України, після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав його ухвалення проголошення до 30.10.2025.
У судовому засіданні 30.10.2025 з участю уповноважених представників сторін суд проголосив вступну та резолютивну частину частини цього судового рішення. 
3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Заслухавши в судових засіданнях уповноважених представників сторін, розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.
Згідно з відомостями, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі – ЄДР) Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ОМЕГА-ПРОФІТ" (код ЄДРПОУ 32557701) зареєстроване в установленому законом порядку 22.07.2003 за №10721200000000320, основним видом діяльності якого згідно з КВЕД є: 66.22 Діяльність страхових агентів і брокерів.
Відповідно до листа ДФС України «Про затвердження плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік» від 22.12.2018 №39980/7/99-99-14-03-04-17 Головні управління ДФС в областях та м. Києві було повідомлено про затвердження в.о. Голови ДФС України О.С. Власовим 20.12.2018 плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік. 
З витягу з плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік слідує, що ТОВ "ФІНАНСОВО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ОМЕГА-ПРОФІТ" включено до плану-графіка за Розділом II Документальні планові перевірки фінансових установ, постійних представництв та представництв нерезидентів, IV група - інші небанківські установи.
Відповідно до статтей 20, 77, 82 ПК України, плану-графіка проведення документальних виїзних перевірок платників податків на 2019 рік, Головним управлінням ДПС у м. Києві винесено наказ від 16.09.2019 №587 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ФІНАНСОВО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ОМЕГА-ПРОФІТ", яким призначено проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства (код ЄДРПОУ 32557701) щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, валютного – за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування – за період з 01.01.2011 по 30.06.2019 та іншого законодавства за відповідний період, починаючи з 30.09.2019 по дату завершення перевірки, тривалістю 10 робочих днів, з продовженням на 5 робочих днів з 15.10.2019 відповідно до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 09.10.2019 №1770.
Про проведення документальної планової виїзної перевірки товариства повідомлено керівника та головного бухгалтера товариства відповідно до повідомлення від 20.09.2019 №5/26-15-05-10-02.
У період з 30.09.2019 по 21.10.2019 Головним управлінням ДПС у м. Києві було проведено документальну планову виїзну перевірку товариства, за результатами якої складено акт перевірки від 28.10.2019 року №30/26-15-05-10-02/32557701 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ФІНАНСОВО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР МЕГА-ПРОФІТ»(ЄДРПОУ 32557701)». Відповідно до висновків вказаного акту документальної планової виїзної перевірки встановлено порушення позивачем: 
- п.п. 14.1.55 п. 14.1 ст. 14, п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п.44.1, 44.2 ст. 44, п.46.1 ст. 46, п.49.2, 18.2, п.49.19 ст. 49, п.п. 134.1.1 п. 134.1, ст. 134, п.п. 140.5.3 п. 140.5 ст. 140 ПК України від 02.12.2010 року 2755-VI із змінами та доповненнями, що призвело до завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2018 рік на суму 58712453 грн та заниження товариством податку на прибуток на загальну суму 12951982 грн, в т.ч.: 2018 рік - 12795288 грн, 1 кв. 2019 - 7647 грн, півр.2019-156693 грн; 
- ч. 8 ст. 9 Закону України №2464-VI від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п. 6 ч. 3 р. IV «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015, в частині несвоєчасної сплати суми єдиного внеску у 2014 році (березень, травень, червень). 
Вибірковою перевіркою товариства також встановлено: 
1) наявність сумнівної фінансової операції, яка відповідає критерію п. 10 здійснення операцій з векселями (купівля), на загальну суму 7814900,00 грн та продаж на загальну 10002000,00 грн регламентованих Положенням про порядок організації роботи при виявленні органами ДФС фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією ходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення» відповідно до наказу ДФС України від 01.04.2015 року №230; 
2) здійснення посадовими особами ТОВ «Фінансово-консалтинговий центр «Омега- - Профіт» транзитних фінансових операцій з купівлі цінних паперів на загальну суму 1700000,00 грн. та продажу цінних паперів на загальну суму 1700500,00 грн., а саме емітентів з ознаками фіктивності ПАТ «Торговий Дім Віан» (код 38864814), які були здійснені з метою надання вигоди третім особам та мають ознаки операцій, що пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, відповідно до Закону України від 14.10.2014 №1702-VII «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».
Не погодившись із вказаними висновками акту документальної планової виїзної перевірки від 28.10.2019 №30/26-15-05-10-02/32557701, позивач 13.11.2019 подав до відповідача свої заперечення на акт перевірки.
Відповідач розглянув вказані заперечення позивача на акт перевірки від 28.10.2019 №30/26-15-05-10-02/32557701 і за результатами розгляду надав відповідь на заперечення від 22.11.2019№5817/Ж12/17-00-07-04, у якій повідомив про залишення висновків акту перевірки без змін. 
За результатами проведення документальної планової виїзної перевірки та розгляду матеріалів акту перевірки ГУ ДПС у м. Києві були прийняті податкові повідомлення-рішення:
- №001034510 від 27.11.2019, яким позивачу збільшено зобов`язання з податку на прибуток на суму 12951982,00 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 3237995,00 грн за порушення п.п. 14.1.55 п. 14.1 ст. 14, п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п.44.1, 44.2 ст. 44, п.46.1 ст. 46, п.49.2, 18.2, п.49.19 ст. 49, п.44.1, 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1, ст. 134 ПК України від 02.12.2010 року 2755-VI із змінами та доповненнями;
- №001033510 від 27.11.2019, яким за порушення позивачем п.п. 14.1.55 п. 14.1 ст. 14, п.44.1, 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1, ст. 134, п.п. 140.5.3 п. 140.5 ст. 140 ПК України від 02.12.2010 року 2755-VI із змінами та доповненнями, зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2018 рік у розмірі 58712453 грн.
Позивач не погодився з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями та подав 04.12.2019 та 12.12.2019 скарги на податкові повідомлення-рішення від 27.11.2019 №001034510 та №001033510 до Державної податкової служби України.
За результатами розгляду скарг позивача на податкові повідомлення-рішення від 27.11.2019 №001034510 та №001033510 Державною податковою службою України прийнято рішення від 31.01.2020 №3913/6/99-00-08-05-08-06, яким в задоволенні скарги відмовлено, а податкові повідомлення-рішення від 27.11.2019 №001034510 та №001033510 залишено без змін.
Вказаним рішенням ДПС України від 31.01.2020 №3913/6/99-00-08-05-08-06, у зв`язку з виявленими арифметичними помилками при підрахунку завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2018 рік (у висновках акта перевірки зазначено про завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком прибуток за 2018 рік на суму 58712453 грн, у той час як задекларований фінансовий результат за 2018 рік становив 58754934 грн), було винесено податкове повідомлення-рішення від 04.02.2020 №0021051002, яким збільшено суму зменшення розміру від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 42481,00 грн (58754934 грн – 58712453 грн).
Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання їх протиправними та скасування.
4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.
Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.
Приписами статті 1 та частини 1 статті 2 Конституції України встановлено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію, а норми статті 67 Конституції України передбачають обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Податковий кодекс України (далі – ПК України у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (абзаци 1 та 2 пункту 1.1 статті 1 ПК України).
Відповідно до пунктів 61.1, 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.
Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до 77.1 статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
Пунктом 77.2 статті 77 ПК України передбачено, що до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік. Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
За визначенням підпункту 14.1.164 пункту 14.1 статті 14 ПК України план-графік документальних виїзних перевірок - перелік платників податків, що підлягають плановій перевірці контролюючими органами у відповідний період календарного року.
Відповідно до пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Позивач у ході судового розгляду цієї справи заперечував щодо правомірності проведеної контролюючим органом документальної планової перевірки, з урахуванням того, що відповідно до плану-графіка проведення планових перевірок на 2019 рік позивача було включено до такого плану за кодом 2400 Розділу II Порядку №524 як фінансову установу, якою позивач не є, з огляду на відсутність товариства у Державному реєстрі фінансових установ. Окрім того, позивач також зауважував, що контролюючим органом було включено позивача до плану-графіка проведення планових перевірок на 2019 рік поза межами встановлених законодавством строків. Як наслідок, позивач стверджує, що проведення такої перевірки без законних на те підстав та без дотримання норм податкового законодавства, зумовлює протиправність винесених контролюючим органом рішень за результатами проведення такої перевірки. 
Оцінюючи обґрунтованість таких доводів позивача, суд виходить з наступних міркувань. 
З метою забезпечення єдиного підходу до формування щоквартального плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків розроблений Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 №524, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 червня 2015 року за №751/27196 (далі - Порядок №524).
Згідно пункту 1 розділу І Порядку №524, річний план-графік для документальних планових перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, складається відповідно до вимог статті 77 розділу II Податкового кодексу України.
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. Оновлення річного плану-графіка здійснюється у разі його коригування.
Пунктом 3 розділу І Порядку №524 передбачено, що проекти річних планів-графіків складаються територіальними органами ДФС не пізніше 01 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки, квартальних планів-графіків - не пізніше 20 числа останнього місяця поточного кварталу засобами інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.
Проекти коригування планів-графіків у разі здійснення такого коригування формуються територіальними органами ДФС не пізніше 03 числа кожного місяця поточного року, починаючи з другого місяця поточного року, засобами інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.
Разом з проектом плану-графіка (коригування плану-графіка) формуються інформаційно-аналітичні довідки за кожним платником податків з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.
Після остаточного узгодження проектів планів-графіків (коригування планів-графіків) територіальні органи ДФС надають департаментам аудиту та податків і зборів з фізичних осіб засобами автоматизованої інформаційної системи "Управління документами" плани-графіки (коригування планів-графіків) з відповідними додатками та обґрунтування підстав включення платника податків до плану-графіка (коригування плану-графіка).
Згідно пункту 5 розділу І Порядку №524, план-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС. Затверджений план-графік є обов`язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС. Належну якість формування плану-графіка та його коригування забезпечує територіальний орган ДФС, який сформував план-графік (коригування плану-графіка).
Таким чином, з аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок на поточний рік, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
З вказаного слідує, що сформований та затверджений план-графік проведення планових документальних перевірок на 2019 рік, до якого включаються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, ДФС України зобов`язана була опублікувати до 25 грудня 2018 року.
При цьому, основна мета оприлюднення плану-графіка, полягає у попередженні платників податків про проведення такої перевірки та визначення орієнтовного предмету перевірки. Визначення конкретної мети та періоду, за який буде проведено перевірку, та інші обов`язкові умови визначаються в наказах про проведення планових документальних перевірок. Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №822/1138/17.
Порядок відбору до плану-графіку платників податків - юридичних осіб, фінансових установ, постійних представництв та представництв нерезидентів встановлено розділом III Порядку №524. До плану-графіка в першу чергу включаються платники податків, які за результатами господарської діяльності мають найбільші ризики несплати до бюджету податків та зборів, обов`язкових платежів.
З системного аналізу наведених норм права слідує, що законодавцем запроваджено ризикоорієнтований підхід до планування перевірок платників податків, з урахуванням особливостей критеріїв суб`єктів господарювання за ступенями ризику їх господарської діяльності, періодичності проведення планових заходів та переліку питань для їх здійснення.
З матеріалів справи суд встановив, що листом ДФС України «Про затвердження плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік» від 22.12.2018 №39980/7/99-99-14-03-04-17 було повідомлено Головні управління ДФС в областях та м. Києві про затвердження 20.12.2018 в.о. Голови ДФС України О.С. Власовим плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік, який сформовано згідно вимог наказу Міністерства фінансів України від 02.06.2015 №524 «Про затвердження Порядку формування Плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків», із змінами, який також розміщено на сайті ДФС.
Розміщення плану-графіка проведення планових документальних перевірок на поточний 2019 рік на офіційному веб-сайті ДФС України підтверджується долученими до відзиву відповідача скріншотами із сайту ДФС України, з яких суд встановив, що такий план-графік було оприлюднено 22 грудня 2018 року за посиланням: http://sfs.gov.ua/diyalnist-/plani-ta-zviti-roboti-/plani-ta-zviti-roboti/367929.html.
Окрім того, з наявного у матеріалах справи витягу з плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік слідує, що ТОВ "ФІНАНСОВО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ОМЕГА-ПРОФІТ" включено до плану-графіка за Розділом II Документальні планові перевірки фінансових установ, постійних представництв та представництв нерезидентів, IV група - інші небанківські установи.
Вказане спростовує твердження позивача про включення товариства до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік поза межами встановлено строку, оскільки такий план-графік було оприлюднено на сайті ДФС України саме 22 грудня 2018 року, тобто до 25 грудня року, що передує року, в якому проводилась документальна планова перевірка. При цьому, доказів протилежного матеріали справи не містять та позивачем не надано.
Суд також встановив, що на підставі ст. 20, 77, 82 ПК України та відповідно до затвердженого плану-графіку проведення документальних перевірок на поточний 2019 рік, згідно наказу ГУ ДПС у м. Києві від 16.09.2019 №587 з 30.09.2019 повинна була розпочатись планова виїзна документальна перевірка товариства тривалістю 10 робочих днів. 
Про проведення такої перевірки товариство було повідомлене 20.09.2019, що підтверджується повідомленням від 20.09.2019 №5/26-15-05-10-02 врученим під розписку, що також не заперечується позивачем.
Відповідно до наказу відповідача від 09.10.2019 №1770 строк проведення документальної планової виїзної перевірки товариства було продовжено з 15.10.2019 по дату завершення перевірки тривалістю 5 робочих днів на підставі доповідної записки Департаменту податкових перевірок, трансферного ціноутворення та міжнародного оподаткування від 08.10.2019 №261/26-15-05-10-02-23.
Копію вказаного наказу позивач отримав 11.10.2019, про що на наказі від 09.10.2019 №1770 міститься відмітка наступного змісту: «Копію отримав 11.10.2019 директор Є.Л. Любикович» з проставленням власноручного підпису директора товариства.
Щодо тверджень позивача про те, що контролюючим органом протиправно було включено позивача до плану-графіка за кодом 2400 Розділу II Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 №524, оскільки позивач не є фінансовою установою та до Державного реєстру фінансових установ не включений, то суд зазначає таке. 
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №524, план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків (додаток 1) та проект коригування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (додаток 2) складаються з чотирьох розділів:
розділ I. Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб;
розділ II. Документальні планові перевірки фінансових установ, постійних представництв та представництв нерезидентів;
розділ III. Документальні планові перевірки платників податків - фізичних осіб;
розділ IV. Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку №524, Розділ IІ плану-графіка має п`ять груп: I група - банки та їх відокремлені підрозділи; II група - страховики та їх відокремлені підрозділи; III група - торговці цінними паперами та їх відокремлені підрозділи; IV група - інші небанківські установи та їх відокремлені підрозділи; V група - постійні представництва та представництва нерезидентів.
Як слідує з наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ТОВ "ФІНАНСОВО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ОМЕГА-ПРОФІТ" (код ЄДРПОУ: 32557701) за КВЕД є: 66.22 – Діяльність страхових агентів і брокерів, що свідчить про наявність підстав для віднесення позивача до плану-графіка проведення документальних планових перевірок за Розділом ІІ «Документальні планові перевірки фінансових установ, постійних представництв та представництв нерезидентів», оскільки вказаний Розділ включає в себе, серед іншого, групу страховиків та їх відокремлених підрозділів, а також інші небанківські установи, що з урахуванням основного виду діяльності позивача за КВЕД відповідає Розділу ІІ та, відповідно, свідчить про правомірність включення позивача до плану-графіка за кодом 2400 Розділу II Порядку №524. 
При цьому, суд також зазначає, що дії контролюючого органу щодо формування, у тому числі затвердження, плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків. І зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов`язкових юридичних наслідків, і відповідно такий акт не порушує права останнього. У даному випадку, лише наказ надає контролюючому органу право на проведення документальної планової перевірки позивача та є юридично значимим, оскільки породжує для позивача певні обов`язки та наслідки.
Виключно результат реалізації повноваження податкового органу (саме - рішення контролюючого органу), а не процес реалізації його повноважень може бути об`єктом судового оскарження. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №826/6376/16.
Отже, факт включення позивача до плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік не створює для суб`єкта господарювання жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення його прав.
У свою чергу, з урахуванням встановлених судом обставин справи та наявність підстав для включення позивача до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік, суд приходить до висновку, що такий план-графік сформований у відповідності до Порядку №524 та пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20, пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.77.4 ст. 77, п.82.1 ст. 82 ПК України, а тому контролюючим органом правомірно винесено наказ від 16.09.2019 №587 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ФІНАНСОВО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ОМЕГА-ПРОФІТ" (код ЄДРПОУ: 32557701)» та, як наслідок, проведено документальну планову виїзну перевірку у товариства, що свідчить про безпідставність позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дій відповідача по проведенню перевірки та документальному оформленні її результатів, а відтак відсутності підстав для їх задоволення. 
Досліджуючи зміст порушень, покладених в основу оспорюваних податкових повідомлень-рішень, винесених за результатами проведеної документальної виїзної перевірки, суд зазначає таке.
В оскаржуваних рішеннях від 27.11.2019 №001034510 та №001033510, винесених на підставі акта перевірки від 28.10.2019 №30/26-15-05-10-02/32557701, встановлено порушення позивачем п.п. 14.1.55 п. 14.1 ст. 14, п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п.44.1, 44.2 ст. 44, п.46.1 ст. 46, п.49.2, 18.2, п.49.19 ст. 49, п.п. 134.1.1 п. 134.1, ст. 134, п.п. 140.5.3 п. 140.5 ст. 140 ПК України від 02.12.2010 року 2755-VI із змінами та доповненнями, що призвело до завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2018 рік на суму 58712453 грн та заниження товариством податку на прибуток на загальну суму 12951982 грн, в т.ч.: 2018 рік - 12795288 грн, 1 кв. 2019 року - 7647 грн, півр. 2019 року-156693 гривень.
Позивач у ході судового розгляду цієї справи зауважував на помилковості висновків контролюючого органу про порушення товариством п.п. 14.1.55 п. 14.1 ст. 14 ПК України, оскільки позивач у періоді, який перевірявся, не отримував жодних доходів за межами митної території України, про що також відсутня будь-яка інформація в акті перевірки.
Зі змісту акту перевірки від 28.10.2019 №30/26-15-05-10-02/32557701, на підставі якого було винесено спірні податкові повідомлення-рішення, слідує, що контролюючим органом було зазначено про порушення позивачем, серед іншого п.п. 14.1.55 п. 14.1 ст. 14 ПК України, відповідно до якого дохід, отриманий з джерел за межами України, - будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.
З наданих у ході судового розгляду письмових пояснень представника відповідача від 25.07.2025 слідує, що посилання податковим органом на зазначені положення ст. 14 ПК України здійснено у зв`язку з технічною опискою, а така позиція підтверджується також тим фактом, що за змістом опису встановлених порушень ТОВ «ФКЦ «Омега-Профіт» з податку на прибуток на сторінках 4-11 акту перевірки відсутні будь-які посилання на отримання позивачем доходів з джерел за межами України. Натомість, до спірних обставин в рамках встановленого порушення щодо заниження позивачем доходів при списанні векселів застосуванню підлягає пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України, положення якого охоплюють визначення законодавцем доходу з джерелом їх походження з України. 
З огляду на вказане, суд враховує, що у акті перевірки та винесених на його підставі рішеннях міститься технічна описка у частині зазначення номеру підпункту статті 14 ПК України, зокрема пп. 14.1.55, замість пп. 14.1.54, що не впливає на зміст встановлених порушень, та на переконання суду не є самостійною підставою для скасування оскаржуваних рішень.
Крім того, суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.05.2020 у справі №820/2300/18, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення, і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке порушення може бути визнано судом правомірним, навіть у разі, коли недотримано окремих елементів.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості доводів контролюючого органу про неправомірне заниження позивачем доходів, зокрема при списанні векселів, то суд зазначає, що з акту перевірки від 28.10.2019 №30/26-15-05-10-02/32557701 слідує, що до перевірки позивачем було надано бланки 85 векселів, емітентом яких є ТОВ "Профіт-Альфа" з індосаментним рядом в яких зазначено, що ТОВ "ФІНАНСОВО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ОМЕГА-ПРОФІТ" є авалістом цих векселів. У ході проведення перевірки також надано Угоду про заміну зобов`язань від 17.01.2011 №1 укладену між ТОВ "ФІНАНСОВО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ОМЕГА-ПРОФІТ" (Сторона 1) та ВАТ «Фінансова компанія «Дисконт-Альфа» (код 22976477). 
Зі змісту наявної у матеріалах справи Угоди про заміну зобов`язань від 17.01.2011 №1 суд встановив, що Сторона 1 надає вексельні авалі на прості векселі видані 27.02.2008 Стороні №2 у кількості 86 штук, номінальною вартістю 999200,0 грн кожен, загальною номінальною вартістю 85931200,0 грн. Зазначені у пункті 1 вексельні авалі надаються за векселедавця ТОВ «Профіт-Альфа» (код ЄДРПОУ 34187222).
На підставі цієї Угоди ТОВ "ФІНАНСОВО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ОМЕГА-ПРОФІТ" виступило авалістом за векселями, емітентом яких є ТОВ" Профіт-Альфа".
Перевіркою встановлено, що ТОВ" Профіт-Альфа" на підставі постанови Господарського суду Чернігівської області від 04.10.2011 по справі 5028/1606/2011 визнано банкрутом та відповідно до ухвали Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2012 по справі 5028/1606/2011 ліквідовано як юридичну особу. Вказане на заперечується позивачем.
Відтак, внаслідок ліквідації векселедавця ТОВ "Профіт-Альфа" позивач по авальованих ним векселях набув статусу доміцілянта (векселедавця).
Відповідно до наданих документів під час проведення перевірки, контролюючим органом також було встановлено, що відповідно до наказу №4 від 10.09.2018 «Про списання векселів» та наказу №5 від 20.09.2019 «Про затвердження акту списання векселів», виданих ТОВ «Профіт-Альфа», товариством було проведено інвентаризацію векселів з 13 по 20 вересня 2018 року. Відповідно до результатів інвентаризації було встановлено наявність 22 векселів номінальною вартістю 21982400,00 грн та загальною вартістю 11154000,00 грн, які на підставі ст. 606 Цивільного кодексу України вважаються погашеними та підлягають списанню у зв`язку із поєднанням боржника і кредитора в одній особі, та 63 векселі номінальною вартістю 62949600,00 грн та загальною вартістю 63000,00 грн, по яких закінчився строк пред`явлення і ліквідовано векселедавця. Відповідно, векселі у кількості 85 шт. номінальною вартістю 84932000,00 грн та загальною вартістю 11217000,00 грн підлягають списанню з бухгалтерського обліку. 
Товариство здійснило списання векселів на підставі наказу №5 від 10.09.2018, рішення комісії №4 від 10.09.2018 та акту від 20.09.2018, що не заперечується позивачем. Такі операції зі списання були відображені позивачем в бухгалтерському обліку: Дт 361 Кт 311 Дт 352 Кт 631 Дт 975 Кт 352 на суму 11217000,0 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи оборотно-сальдовою відомістю за 2018 рік. 
Контролюючий орган вважає, що при списанні векселів відбувалось фактичне списання зобов`язання за векселями (списання кредиторської заборгованості, яка не обліковувалась в бухгалтерському обліку ТОВ "Фінансово-консалтинговий центр "Омега-Профіт") на суму між номінальною вартістю векселів та вартістю придбання (викупу) векселів у векселедержателів на загальну суму 73715000,00 грн, а вказані дії позивача призвели до зменшення фінансового результату до оподаткування за 2018 рік на суму 11217000,0 грн. Окрім того, відповідач наголошує на тому, що враховуючи факт ліквідації емітента векселів - ТОВ «Профіт-Альфа», позивач по авальованим ним векселях набув статусу доміцілянта (векселедавця) і відповідно всі зобов`язання перейшли у повній мірі до позивача, а відтак останнім слід було відображати такі зобов`язання у бухгалтерському обліку на рахунку 51 класу 5 «Довгострокові зобов`язання».
У свою чергу, позивач стверджує, що не списував жодних зобов`язань та кредиторської заборгованості у 2018 році на суму 11217000,00 грн, оскільки для відображення в обліку авалю по векселях на підставі Угоди №1 про зміну зобов`язань від 17.01.2011 було використано позабалансовий Рахунок 05 «Гарантії та забезпечення надані» для обліку «аваль 86 векселів ном. варт. 999,2 тис. Угода №1 від 11.01.2011» на суму 85931200,00 грн. Позивач вважає, що оскільки векселі товариству до сплати не пред`являлися, а тому зобов`язання по оплаті векселів авалістом в порядку регресу не виникло, з огляду на що облік виданих авалів був та залишився позабалансовим.
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.
Підпунктом 133.1.1 пункту 133.1 статті 133 ПК України передбачено, що платниками податку є суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.
Відповідно до п. 44.1, п.п. 44.3 - 44.5 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Згідно пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід, отриманий з джерел за межами України, - будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.
Відповідно до ст. 22, п. 23.1, п. 23.2 ст. 23 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку. Базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування. База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання. База оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку) визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів; бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Відповідно до пунктів 189.7 та 189.8 статті 189 ПК України у разі якщо платник податку здійснює операції з постачання товарів/послуг, які є об`єктом оподаткування згідно із статтею 185 цього Кодексу, під забезпечення боргових зобов`язань покупця, наданих такому платнику податку у формі простого або переказного векселя, або інших боргових інструментів (далі - вексель), випущених таким покупцем або третьою особою, базою оподаткування є договірна вартість, визначена в порядку, встановленому пунктом 188.1 статті 188 цього Кодексу, без урахування дисконтів або інших знижок з номіналу такого векселя, а за процентними векселями - така договірна вартість, збільшена на суму процентів, нарахованих або таких, що повинні бути нараховані на суму номіналу такого векселя. На номінал векселя, у тому числі без урахування дисконтів або з урахуванням процентів, податкові зобов`язання не нараховуються.
Правовідносини щодо обігу векселів в Україні врегульовано наступними нормативними актами: Законом України «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі» від 06.07.1999 №826-XІV, Законом України «Про цінні папери і фондову біржу» від 23.02.2006 №3480- IV, Законом України «Про обіг векселів в Україні» від 05.04.2001 №2374-ІІІ.
Пунктом 2 частини 5 статті 3 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу» встановлено, що боргові цінні папери - це цінні папери, що посвідчують відносини позики і передбачають зобов`язання, зокрема емітента, сплатити у визначений строк кошти. До боргових цінних паперів належать, зокрема, векселі.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу», вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).
Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі.
Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов`язань та стягнення за векселями визначаються законом.
Вексель складається на спеціальному бланку з відповідним ступенем захисту від підроблення за встановленою формою та розміром, вимоги щодо типової форми якого регламентовано Положенням про вимоги до стандартної (типової) форми виготовлення вексельних бланків, затвердженим рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України від 03.09.2013 №1681.
Приписами статті 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» від 05.04.2001 №2374-ІІІ визначено, що видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів.
На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій або за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов`язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем.
Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов`язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. При цьому, у разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселем.
Аналіз наведеного дає суду підстави дійти висновку, що операції щодо видачі та погашення векселя є своєрідним способом проведення негрошового розрахунку за отримані товари (роботи, послуги). У свою чергу вексель по суті виступає письмовим борговим зобов`язанням у вигляді цінного паперу, складеного за встановленою формою, що посвідчує відносини позики і передбачає зобов`язання особи, яка його видала (векселедавця), сплатити у визначений строк зазначену в ньому суму коштів особі, якій він виданий (векселедержателю).
Обов`язковою умовою проведення розрахунків із застосуванням векселів є наявність договору, який в письмовій формі, передбачає такий порядок розрахунку та те, що у випадку видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселями.
При цьому, простий вексель - це вексель, який виписується позичальником (векселедавцем) і містить нічим не зумовлене зобов`язання сплатити борг векселедержателю. Простий вексель характеризується тим, що у нього векселедавець та платник співпадають, тобто це є одна і та юридична або фізична особа.
Відповідно до пункту 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306) (зі змінами, внесеними наказом від 08.02.2014 №48) (далі - П(С)БО 11), зобов`язання поділяються на: довгострокові; поточні; непередбачені зобов`язання; доходи майбутніх періодів.
Зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду (пункт 5 П(С)БО 11).
Згідно з абзацами 1 та 8 пункту 4 П(С)БО 11 довгострокові зобов`язання - всі зобов`язання, які не є поточними зобов`язаннями, а поточні зобов`язання - зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу.
Пунктом 7 П(С)БО 11 передбачено, що до довгострокових зобов`язань належать: довгострокові кредити банків; інші довгострокові зобов`язання; відстрочені податкові зобов`язання; довгострокові забезпечення.
Зобов`язання, на яке нараховуються відсотки та яке підлягає погашенню протягом дванадцяти місяців з дати балансу, слід розглядати як довгострокове зобов`язання, якщо первісний термін погашення був більше ніж дванадцять місяців та до затвердження фінансової звітності існує угода про переоформлення цього зобов`язання на довгострокове (пункт 8 П(С)БО 11).
Відповідно до пунктів 11, 12 П(С)БО 11 поточні зобов`язання включають: короткострокові кредити банків; поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, за розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; короткострокові векселі видані; поточні забезпечення; інші поточні зобов`язання.
Поточні зобов`язання відображаються в балансі за сумою погашення.
Абзацом 9 пункту 4 цього ж П(С)БО визначено, що сума погашення - не дисконтована сума грошових коштів або їх еквівалентів, яка, як очікується, буде сплачена для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.
Згідно з пунктом 10 П(С)БО 11 довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки, відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання.
Теперішня вартість - дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде необхідна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства (абзац 10 пункту 4 П(С)БО 11).
Відповідно до пункту 9 П(С)БО 11, довгострокові зобов`язання відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання.
Відповідно до пунктів 5, 10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти» (далі - П(С)БО 13), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2001 №559 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.12.2001 за №1050/6241), фінансові інструменти в бухгалтерському обліку поділяються на фінансові активи, фінансові зобов`язання, інструменти власного капіталу і похідні фінансові інструменти.
Фінансовий актив або фінансове зобов`язання відображається у балансі, якщо підприємство є стороною-укладачем угоди щодо фінансового інструмента.
Пунктом 11 цього ж П(С)БО передбачено, що безумовні права вимоги і зобов`язання визнаються фінансовими активами і фінансовими зобов`язаннями, якщо за умовами контракту підприємство має право на отримання грошових коштів або бере на себе зобов`язання сплатити грошові кошти.
Отже, виданий вексель - це фінансове зобов`язання як різновид фінансового інструмента. 
Фінансові інструменти первісно оцінюють та відображають за їх фактичною собівартістю, яка складається із справедливої вартості активів, зобов`язань або інструментів власного капіталу, наданих або отриманих в обмін на відповідний фінансовий інструмент, і витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням або вибуттям фінансового інструмента (комісійні, обов`язкові збори та платежі при передачі цінних паперів тощо) (пункт 29 П(С)БО 13).
Відповідно до пункту 31 П(С)БО 13 на кожну наступну після визнання дату балансу фінансові зобов`язання оцінюються за амортизованою собівартістю, крім фінансових зобов`язань, призначених для перепродажу, і зобов`язань за похідними фінансовими інструментами (похідні фінансові інструменти включають ф`ючерсні контракти, форвардні контракти та інші похідні фінансові інструменти - пункт 9 зазначеного П(С)БО).
Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 03 травня 2022 року у справі №640/10170/19.
Як слідує з наявних у матеріалах справи договорів, товариство у 2018 році здійснило операції з придбання та викупу 85 векселів, емітентом яких є ТОВ "Профіт-Альфа" (код ЄДРПОУ 34187222), зокрема відповідно до: 
- договору купівлі-продажу цінних паперів №БВ-2018/09/26-1/1 від 26.09.18, укладеного з ТДВ СК "ГАМАЙУН", згідно з умовами договору придбано 11 векселів номіналом 999200 грн, загальною вартістю 2750000 грн; 
- договору купівлі-продажу цінних паперів №01/0207/18 від 02.07.18, укладеного з ТОВ "Ланагропрод", згідно з умовами договору придбано 11 векселів номіналом 999200 грн, загальною вартістю 8404000 грн; 
- договору купівлі-продажу (викупу) векселів №1 від 19.01.18, укладеного з ТОВ "Грузевиця-Агро", згідно з умовами договору викуплено 10 векселів номіналом 999200 грн, загальною вартістю 10000 грн;
- договору купівлі-продажу (викупу) векселів №2 від 19.01.18, укладеного з ФГ "Довгалівка", згідно з умовами договору викуплено 1 вексель номіналом 999200 грн, загальною вартістю 1000 грн; 
- договору купівлі-продажу (викупу) векселів №3 від 19.01.18, укладеного з ТОВ імені Черняховського, згідно з умовами договору викуплено 24 векселі номіналом 999200 грн, загальною вартістю 24000 грн; 
- договору купівлі-продажу (викупу) векселів №4 від 07.11.18, укладеного з ПП "Довгалівське", згідно з умовами договору викуплено 28 векселів номіналом 999200 грн, загальною вартістю 28000 грн.
Не є спірною та обставина, що позивач був авалістом щодо вказаних простих векселів, номінальна вартість кожного з яких становить 999200,00 грн, а загальна номінальна вартість - 85931200 грн, при цьому векселедавцем придбаних векселів було ТОВ «Профіт-Альфа», що підтверджується також наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі від 19.01.2018, від 26.09.2018, від 02.07.2018 та Угодою про заміну зобов`язань від 17.01.2011 №1.
Відповідно до положень статтей 30, 32 Глави IV Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі» від 06.07.1999 №826-XІV, платіж за переказним векселем може бути забезпечений авалем повністю або в частині його суми. Забезпечення може бути надане третьою особою або навіть однією з осіб, які поставили свій підпис на векселі.Аваліст відповідає так само, як і та особа, зобов`язання якої він забезпечив. Його зобов`язання є дійсним навіть у тому разі, якщо те зобов`язання, яке він забезпечував, виявиться недійсним з будь-якої іншої причини, ніж дефект форми.
Як суд вже зазначав вище, ТОВ «Профіт-Альфа» визнано банкрутом на підставі постанови Господарського суду Чернігівської області від 04.10.2011 по справі 5028/1606/2011 та відповідно до ухвали Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2012 по справі 5028/1606/2011 його ліквідовано як юридичну особу.
Відтак, внаслідок ліквідації векселедавця ТОВ "Профіт-Альфа", ТОВ "ФІНАНСОВО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ОМЕГА-ПРОФІТ" по авальованих ним векселях набув статусу доміцілянта (векселедавця) з 17.01.2012, внаслідок чого також набув фінансові зобов`язання щодо платежів за векселями.
Позивач не заперечує того факту, що векселі, векселедавцем яких він є внаслідок ліквідації ТОВ «Профіт-Альфа», не пред`являлись йому до сплати, крім того, на підставі наказу від 10.09.2018 №5, рішення комісії від 10.09.2018 №4 та акту 20.09.2018 позивач здійснив списання 85 векселів, що відображено у бухгалтерському обліку проведеннями: Дт 631 Кт 311, Дт 352 Кт 631, Дт 975 Кт 352 на суму 11217000 грн., про що також зазначено у акті перевірки від 28.10.2019 №30/26-15-05-10-02/32557701.
Суд зауважує, що п. 5 П(С)БО 11 визначено, що якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.
Як слідує з наявної у матеріалах справи оборотно-сальдової відомості за 2018 рік позивачем на Рахунку 375 «Уцінка необоротних активів і фінансових інвестицій» операцію зі списання векселів відображено у сумі 11217000 грн за загальною вартістю векселів, у той час як номінальна їх вартість становить 84932000 грн, що свідчить про заниження позивачем інших доходів за 2018 рік при списанні векселів на суму різниці між номінальною вартістю векселів та вартістю придбання (викупу) векселів у векселедержателів на загальну суму 73715000 грн. 
Суд також зазначає, що відповідно до Класу 6 «Поточні зобов`язання» Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказ Міністерства фінансів України 30.11.1999 №291, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1999 р. за №893/4186 (далі – Інструкція №291), рахунки цього класу призначені для обліку даних та узагальнення інформації про зобов`язання, які будуть погашені у звичайному ході операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців з дати балансу. На рахунках цього класу ведеться облік короткострокових позик, довгострокових зобов`язань, що стали поточною заборгованістю із строком погашення на дату балансу не більше дванадцяти місяців, короткострокових векселів виданих, розрахунків з постачальниками та підрядниками, розрахунків з податків і платежів, розрахунків за страхуванням, розрахунків з оплати праці, розрахунків з учасниками, а також інших розрахунків та операцій, доходів майбутніх періодів..
На рахунку 62 "Короткострокові векселі видані" ведеться облік розрахунків за заборгованістю постачальникам, підрядникам та іншим кредиторам за одержані сировину, матеріали, товари, послуги, роботи та за іншими операціями, на яку підприємством видані векселі. Рахунок 62 "Короткострокові векселі видані" має такі субрахунки: 621 "Короткострокові векселі, видані в національній валюті"; 622 "Короткострокові векселі, видані в іноземній валюті".
За кредитом рахунку 62 "Короткострокові векселі видані" відображається видача векселів в забезпечення поставок (робіт, послуг) постачальників та інших кредиторів та в забезпечення інших операцій, за дебетом - погашення заборгованості за виданими векселями, її списання тощо.
Аналітичний облік ведеться за кожним виданим векселем та за строками їх погашення.
Відповідно до Класу 5 «Довгострокові зобов`язання» Інструкції №291, рахунки цього класу призначені для обліку даних та узагальнення інформації про: заборгованість підприємства банкам за отриманими від них кредитами, яка не є поточним зобов`язанням (заборгованість, яка не підлягає погашенню протягом операційного циклу підприємства або протягом дванадцяти місяців з дати балансу); заборгованість підприємства щодо зобов`язань із залученням позикових коштів (крім кредитів банків), суму податку на прибуток, що підлягають сплаті в майбутніх періодах внаслідок тимчасової різниці між обліковою та податковою базами оцінки; заборгованість за виданими довгостроковими векселями й розповсюдженими облігаціями.Довгострокові зобов`язання відображаються на рахунках бухгалтерського обліку, якщо їх оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок їх погашення.
На рахунку 51 "Довгострокові векселі видані" ведеться облік розрахунків з постачальниками, підрядниками та іншими кредиторами за матеріальні цінності, виконані роботи, отримані послуги та за іншими операціями, заборгованість за якими забезпечена виданими векселями та не є поточним зобов`язанням.
Рахунок 51 "Довгострокові векселі видані" має такі субрахунки: 511 "Довгострокові векселі, видані в національній валюті"; 512 "Довгострокові векселі, видані в іноземній валюті".
На рахунку 51 "Довгострокові векселі видані" за кредитом відображається видача векселя в забезпечення за одержані матеріальні цінності, послуги, виконані роботи та за іншими операціями, за дебетом - погашення заборгованості, забезпеченої виданим векселем.
Аналітичний облік ведеться за кожним виданим векселем.
Як слідує з акту перевірки від 28.10.2019 №30/26-15-05-10-02/32557701, згідно поданої до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві фінансової звітності за період з 01.01.2016 по 30.09.2019 в балансах та звітах про фінансові результати довгострокову, короткострокову кредиторську заборгованість зобов`язань за наведеними векселями товариство як аваліст не відображало.
Водночас, з огляду на наведені вище приписи П(С)БО 11, П(С)БО 13 та Інструкції №291 суд погоджується з твердженнями відповідача, що облікування позивачем зобов`язань по векселям, векселедавцем яких він є внаслідок ліквідації емітента ТОВ "Профіт-Альфа" на позабалансовому рахунку не відповідає вимогам законодавства, оскільки такі слід було обліковувати на рахунках відповідно до Класів 5, 6 Інструкції №291«Довгострокові зобов`язання» або «Короткострокові зобов`язання», оскільки будучи векселедавцем позивач набув грошового зобов`язання, а тому відображення на позабалансовому рахунку таких векселів можливе було лише до моменту ліквідації емітента векселів, яким було ТОВ «Профіт-Альфа».
Як наслідок, слушними також є твердження відповідача про заниження позивачем інших доходів за 2018 рік при списанні векселів (списанні зобов`язань) на суму різниці між номінальною вартістю векселів та вартістю придбання (викупу) векселів у векселедержателів на загальну суму 73715000,00 грн.
Також, зі змісту акта перевірки від 28.10.2019 №30/26-15-05-10-02/32557701 суд встановив, що у ході проведення перевірки контролюючим органом було встановлено, що відповідно до даних бухгалтерського рахунку 961 "Втрати від інвестицій в асоційовані підприємства" товариство у 2018 році відобразило витрати у сумі 56124570 грн. Наведені витрати були понесені підприємством у зв`язку з втратами від участі в капіталі ТОВ "ФК "Дисконт-Альфа". Станом на 01.01.2016 у товариства по бухгалтерському рахунку 35 "Поточні фінансові інвестиції" обліковувались корпоративні права ТОВ "ФК "Дисконт-Альфа" у сумі 124956500 грн, які згідно з наданими поясненнями підприємства від 15.10.2019 №40 були придбані та повністю сплачені у 2011-2012 роках.
Згідно з даними бухгалтерського обліку та наданих до перевірки первинних документів, у тому числі договорів про відступлення (купівлі-продажу) частини частки в статутному капіталі ТОВ "ФК "Дисконт-Альфа", станом на 31.12.2017 у товариства обліковувались корпоративні права ТОВ "ФК "Дисконт-Альфа" у сумі 111236212,60 грн, а також протягом 2018 року було придбано корпоративних прав на суму 3385000 грн, які обліковувались на бухгалтерському рахунку 14 «Довгострокові фінансові інвестиції». 
Також, як зазначено у акті перевірки, згідно «Фінансового звіту малого підприємства» за 2018 рік поданого ТОВ «ФК «Дисконт-Альфа» до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві №9310095903 від 08.02.2019, зареєстрований (пайовий) капітал складав 501241000,0 грн., а власний капітал на кінець 2018 року – 255806900,00 тис грн, таким чином станом на 31.12.2018 ТОВ "ФІНАНСОВО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ОМЕГА- ПРОФІТ" мало частку в статутному капіталі ТОВ «ФК «Дисконт-Альфа» у розмірі 22,8675% (114621213 грн./ 501241000,0 грн. * 100), яка відображалась в обліку товариства за вартістю, яка дорівнює 22,8675% власного капіталу ТОВ «ФК «Дисконт-Альфа» та станом на 31.12.2018 становила 58496643,00 грн (255806900 грн х 22,8675%). Товариством у 2018 році на бухгалтерському рахунку 961 «Втрати від інвестицій в асоційовані підприємства» відображено зменшення фінансового результату до оподаткування на суму витрат у розмірі 56124570 грн (114621213 - 58496643).
Водночас, перевіркою встановлено, що товариством до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві подано Додаток РІ до декларації з податку на прибуток підприємств за 2018 рік від 27.03.2019 №9311417687, в якому не відобразило збільшення фінансового результату «на суму втрат від інвестицій в асоційовані, дочірні та спільні підприємства, розрахованих за методом участі в капіталі або методом пропорційної консолідації» (п.3.1.5) на суму 56124570 грн та не відобразило в декларації з податку на прибуток підприємств за 2018 рік у рядку 03РІ «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України» на суму 56124570 гривень. Таким чином, в порушення п.п. 140.5.3 п. 140.5 ст. 140 ПК України 2.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями товариством було занижено суму різниць, що збільшують фінансовий результат за 2018 рік на суму 56124570 гривень.
Аналізуючи обґрунтованість встановлених контролюючим органом порушень, суд повторно зазначає, що відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Відповідно до пп. 140.5.3 п. 140.5 ст. 140 ПК України фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму втрат від інвестицій в асоційовані, дочірні та спільні підприємства, розрахованих за методом участі в капіталі або методом пропорційної консолідації
Пунктом 28 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» визначено, що втрати від участі в капіталі є збитками від інвестицій в асоційовані, дочірні або спільні підприємства, які обліковуються методом участі в капіталі. Приклад розрахунку втрат від участі в капіталі наведено в додатку 2 до цього Національного положення (стандарту). Як слідує з додатку 2 розмір втрат від участі в капіталі розраховується з врахуванням частки в капіталі (відсоток голосів) спільного, асоційованого чи дочірнього підприємства, що належить підприємству та суми збитку спільного, асоційованого чи дочірнього підприємства у звітному періоді.
Відповідно до Інструкції №291, на рахунку 96 «Втрати від участі в капіталі» ведеться облік втрат від зменшення вартості інвестицій, облік яких ведеться за методом участі в капіталі, що виникають в процесі інвестиційної діяльності підприємства. Рахунок 96 «Втрати від участі в капіталі» має такі субрахунки: 961«Втрати від інвестицій в асоційовані підприємства», 962«Втрати від спільної діяльності», 963«Втрати від інвестицій в дочірні підприємства»
За дебетом рахунку відображається сума визнаних втрат, за кредитом - списання на рахунок 79 «Фінансові результати».
На субрахунку 961 «Втрати від інвестицій в асоційовані підприємства» ведеться облік втрат, пов`язаних зі зменшенням частки інвестора в чистих активах об`єкта інвестування внаслідок одержання асоційованими підприємствами збитків.
Основні вимоги до обліку інвестицій викладені в Національному положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 12 «Фінансові інвестиції».
Згідно з п. 3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 12 «Фінансові інвестиції» метод участі в капіталі - метод обліку інвестицій, згідно з яким балансова вартість інвестицій відповідно збільшується або зменшується на суму збільшення або зменшення частки інвестора у власному капіталі об`єкта інвестування.
На дату балансу такі інвестиції відображаються за вартістю, що визначається з урахуванням зміни загальної величини власного капіталу об`єкта інвестування, крім тих, що є результатом операцій між інвестором та об`єктом інвестування (п.12 НП(С)БО 12).
Балансова вартість фінансових інвестиції збільшується (зменшується) на суму, що є часткою інвестора в чистому прибутку (збитку) об`єкта інвестування за звітний період, із включенням цієї суми до складу доходу (втрат) від участі у капіталі.
Одночасно балансова вартість фінансових інвестицій зменшується на суму визнаних дивідендів від об`єкта інвестування.
Балансова вартість інвестицій в асоційоване підприємство зменшується на суму зменшення користі інвестиції.
Як слідує з наявної у матеріалах справи Картки рахунку 14: Інвестиції ТОВ «Дисконт-Альфа» за 01.01.2016-30.06.2019, позивачем 31.12.2018 на рахунку 141 обліковано операції пов`язані з ТОВ «Дисконт-Альфа» на загальну суму 114621212,60 грн.
Відповідно до Інструкції №291, Рахунок 14 "Довгострокові фінансові інвестиції" призначений для узагальнення інформації про наявність та рух довгострокових інвестицій (вкладень) у цінні папери інших підприємств, облігації державних та місцевих позик, статутний капітал інших підприємств, створених на території країни та за кордоном, тощо.
Рахунок 14 "Довгострокові фінансові інвестиції" має такі субрахунки: 141 "Інвестиції пов`язаним сторонам за методом обліку участі в капіталі", 142 "Інші інвестиції пов`язаним сторонам", 143 "Інвестиції непов`язаним сторонам"
З вказаного слідує, що позивачем 31.12.2018 обліковувались корпоративні права у ТОВ "ФК "Дисконт-Альфа" на загальну суму 114621212,60 грн. Вказане також підтверджується наявними у матеріалах справи скріншотами з Витягу облікових даних ТОВ «Дисконт-Альфа» станом на 31.12.2018 року щодо розміру частки учасників, де згідно інформації про засновників (юридичних осіб) наявна інформація про товариство (код ЄДРПОУ 32557701), де сума внеску в статутний капітал ТОВ «Дисконт-Альфа» (код ЄДРПОУ 22976477) становить 114621213,00 грн, а розмір статутного капіталу ТОВ «Дисконт-Альфа» (код ЄДРПОУ 22976477) становить 501241000,00 грн (том 5 а.с.125-127).
Окрім того, відповідно до оборотно-сальдової відомості за 2018 рік, позивачем на Рахунку 961 «Втрати від інвестицій в асоційовані підприємства» обліковано витрати у сумі 56124570,00 грн. Водночас, з наявного у матеріалах справи Додатку РІ до Податкової декларації з податку на прибуток за 2018 рік позивачем у рядку 3.1.5 Додатку РІ не відображено збільшення фінансового результату на «суму втрат від інвестицій в асоційовані, дочірні та спільні підприємства, розрахованих за методом участі в капіталі або методом пропорційної консолідації», зокрема на обліковану позивачем суму витрат у розмірі 56124570,00 грн, що свідчить про порушення позивачем п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України.
Щодо тверджень позивача про те, що ТОВ "ФК "Дисконт-Альфа" відносно товариства не є асоційованим підприємством, то суд зазначає, що згідно з п .4 П(С)БО 23 «Розкриття інформації щодо пов`язаних сторін», затвердженого наказом Мінфіну України від 18.06.2001 №303, асоційоване підприємство – це підприємство, на яке інвестор має суттєвий вплив і яке не є дочірнім або спільним підприємством інвестора.
У пункті п. 3 П(С)БО 12 «Фінансові інвестиції», міститься визначення суттєвого впливу, яким є повноваження брати участь у прийнятті рішень з фінансової, господарської та комерційної політики об`єкта інвестування без здійснення контролю цієї політики. Свідченням суттєвого впливу, зокрема, можуть бути: володіння двадцятьма або більше відсотками акцій (статутного капіталу) підприємства; представництво в раді директорів або аналогічному керівному органі підприємства; участь у прийнятті рішень; взаємообмін управлінським персоналом; забезпечення підприємства необхідною техніко-економічною інформацією.
Згідно з п. 16 П(С)БО 12 «Фінансові інвестиції» фінансові інвестиції в асоційовані й дочірні підприємства обліковуються за методом участі в капіталі, крім випадків наведених в пункті 17 П(С)БО 12.
Враховуючи неспростований позивачем факт щодо володіння останнім більше як 20 % у статутному капіталі ТОВ «ФК «ДИСКОНТ-АЛЬФА», а саме 22,8675 % (1145621213,00 грн – частка позивача у статутному капіталі ТОВ «ФК «ДИСКОНТ-АЛЬФА» / 501251000,00 грн – статутний капітал ТОВ «ФК «ДИСКОНТ-АЛЬФА» * 100), то суд вважає, що таке підприємство було асоційованим, зважаючи також на факт облікування позивачем на бухгалтерському Рахунку №141 корпоративних прав у ТОВ "ФК "Дисконт-Альфа" на загальну суму 114621212,60 грн, а також витрат від інвестицій в асоційовані підприємства у сумі 56124570,00 грн, що відображено на рахунку 961 «Втрати від інвестицій в асоційовані підприємства».
З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку, що контролюючий орган прийшов до обґрунтованих висновків про порушення позивачем вимог пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.140.5.3 п.140.5 ст. 140 ПК України, що призвело до заниження різниць, які збільшують фінансовий результат до оподаткування за 2018 рік в загальній сумі 56124570,00 грн.
Окрім того, контролюючим органом встановлено, що в порушення п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п.46.1 ст. 46, п.49.2, п.п.49.18.2, п.49.19 ст.49 ПК України позивачем занижено доходи, що підлягають декларуванню на загальну суму 1065522,00 грн, в т.ч.: 1 кв. 2019 року - на суму 137236 грн, півр. 2019 року - 1065522 гривень. Водночас, товариством за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 було задекларовано фінансовий результат до оподаткування у загальній сумі (-) 58738620,00 грн, в т.ч.: 2016 р. – 7970 грн, 2017 р. – 8344 грн, 2018 р. – (-) 58754934 грн. Отже, за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 було встановлено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2018 рік на суму 58712453 грн та заниження товариством податку на прибуток на загальну суму 12951982 грн, в т.ч.: 2018 рік- 12795288 грн, 1 кв. 2019 року - 7647 грн, півр. 2019 року - 156693 гривень.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Відповідно до п. 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу. 
Відповідно до пп. 16.1.3 п.16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. 
Згідно з п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. 
Відповідно до п. 49.2 ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. 
У відповідності до п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: п.п. 49.18.1- календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; п.п. 49.18.2- календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).
Пунктом 49.19 ст. 49 ПК України зазначено, якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків), згідно з відповідним розділом цього Кодексу, зазначена податкова декларація подається у строки, визначені пунктом 49.18 цієї статті для такого базового звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п. 120.1 статті 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом передбачено застосування штрафних санкцій.
Як слідує з акту перевірки, контролюючим органом встановлено неподання товариством декларацій з податку на прибуток за 1 кв. 2019 року, півр. 2019 року, що призвело до заниження доходів, що підлягають декларуванню на загальну суму 1065522 грн, в т.ч.: 1 кв. 2019 ркоу - на суму 137236 грн, півр. 2019 року - 1065522 гривень. Вказане наведено у Додатку 5 до акту перевірки, з якого суд встановив, що декларація за півр. 2019 взагалі не подана позивачем, при цьому доказів подання такої декларації до контролюючого органу до суду не надано.
Відтак, з огляду на встановлені судом в ході розгляду спору обставини, викладені в акті перевірки висновок податкового органу є обґрунтованим та таким, що відповідає дійсним обставинам справи.
Окремо суд зазначає щодо наданого позивачем висновку експерта за результатами судово-економічної експертизи №1041/47701 від 21.10.2020, проведеного судовим експертом ТОВ «Експертна група «ЕС енд ДІ» Педь І.В, яка є доктором економічних наук. 
Зі змісту вказаного висновку експерта слідує, що такий був проведений на виконання Договору від 09.09.2020, укладеного між ТОВ «Експертна група «ЕС енд ДІ» та ТОВ «ФКЦ «Омега-Профіт» для подання до суду відповідно до ч. 1 ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Частинами 1 та 2 статті 104 КАС України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертних досліджень та складення висновків експерта за результатами проведеного позасудового експертного дослідження визначається відповідно до законодавства.
Відповідно до статті 101 КАС України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.
У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Зміст висновку експерта у галузі права встановлюється статтею 112 КАС України.
Відповідно до статті 112 КАС України, учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо: 1) застосування аналогії закону чи аналогії права; 2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі. Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи.
З наявного у матеріалах справи висновку експерта №1041/47701 від 21.10.2020 суд встановив, що на вирішення судової експертизи поставлено такі питання: 
1) чи підтверджується документально висновок Акту від 28.10.2019 №30/26-15-05-10-02/32557701, складеного Головним управлінням ДПС у м. Києві про те, що ТОВ «Фінансово-консалтинговий центр «Омега- Профіт» не відобразило збільшення фінансового результату на суму втрат від інвестицій в асоційовані, дочірні та спільні підприємства у розмірі 56 124 570 грн. та не відобразило в декларації з податку на прибуток підприємств за 2018 рік у рядку ОЗРІ «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України» суму 56 124 570 гривень;
2) чи підтверджується документально висновок Акту від 28.10.2019 №30/26-15-05-10-02/32557701, складеного Головним управлінням ДПС у м. Києві про те, що в порушення п.п. 14.1.55 п.14.1 ст.14, п.44.1,44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України ТОВ «Фінансово- консалтинговий центр «Омега-Профіт» занижено інші доходи за 2018 рік при списанні векселів (списанні зобов`язань та кредиторської заборгованості) векселедавцем яких є ТОВ «Профіт-Альфа», авалістом яких є ТОВ «Фінансово-консалтинговий центр «Омега-Профіт» на суму різниці між номінальною вартістю векселів та вартістю придбання викупу) векселів у векселедержателів на загальну суму 73 715 000,00 гривень.
Для проведення дослідження були надані наступні документи: акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консалтинговий центр «Омега-Профіт» код за ЄДРПОУ 32557701; договір купівлі-продажу (викупу) векселів від 19.01.2018 №1, укладений між ТОВ «Грузевиця-Агро» та ТОВ «Фінансово-консалтинговий центр «Омега-Профіт» з додатком; договір купівлі продажу (викупу) векселів від 19.01.2018 №2, укладений між ФГ «Довгалівка» та ТОВ «Фінансово-консалтинговий центр «Омега- Профіт» з додатком; договір купівлі-продажу (викупу) векселів від 19.01.2018 №3, укладений між ТОВ імені Черняховського та ТОВ «Фінансово-консалтинговий центр «Омега-Профіт» з додатком; договір купівлі-продажу (викупу) векселів від 19.01.2018 №4, укладений між ПП «Довгалівське» та ТОВ «Фінансово-консалтинговий центр «Омега-Профіт» з додатком; договір купівлі-продажу цінних паперів від 02.07.2018 №01/0207/18, укладений між ФГ «Ланагропрод» та ТОВ «Фінансово-консалтинговий центр «Омега-Профіт»; договір купівлі-продажу цінних паперів від 26.09.2018 №БВ-2018/09/21- 1/1, укладений між ТОВ «Фінансово консалтинговий центр «Омега- Профіт», ТОВ «Страхова компанія «Гамайун» та ТОВ «Фінаста»; договір відступлення (купівлю-продажу) частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дисконт-Альфа» від 03.12.2018 б/н, укладений між ТОВ «Страховий брокер «Профіт» та ТОВ «Фінансово-консалтинговий центр «Омега- Профіт»; договір відступлення (купівлю-продажу) частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дисконт-Альфа» від 03.12.2018 б/н, укладений між ТДВ «Страхова компанія «Гамайун» та ТОВ «Фінансово-консалтинговий центр «Омега- Профіт»; договір купівлі-продажу цінних паперів від 23.12.2011 №Б190-11/1, укладений між ПрАТ «Завод Радар» (Продавець) та ТОВ «Фінансово- консалтинговий центр «Омега-Профіт» (Покупець), ТОВ «Хорсінвест» (Повірений Покупця); договір купівлі-продажу цінних паперів від 30.12.2011 №Б203-11/1, укладений між ПрАТ «Завод Радар» (Продавець) та ТОВ «Фінансово- консалтинговий центр «Омега-Профіт» (Покупець), ТОВ «Хорсінвест» (Повірений Покупця); договір купівлі-продажу цінних паперів від 29.02.2012 №БВ121/12-1, укладений між ТОВ «Фінансово-консалтинговий центр «Омега-Профіт» та ПАТ «Корпоративний інвестиційний фонд (Закритий недиверсифікований венчурний) «Піонер» (Покупець), ТОВ «ДІ ЕН КЕЙ Капітал» (Повірений покупця); акт прийому-передачі цінних паперів та виконання зобов`язань від 02.07.2018 б/н до Договору купівлі-продажу цінних паперів від 02.07.2018 №01/0207/18; акт прийому-передачі цінних паперів від 28.09.2018 б/н за Договором купівлі-продажу цінних паперів від 26.09.2018 №БВ-2018/09/26-1/1; акт списання векселів від 20.09.2018 ТОВ «ФКЦ «Омега-Профіт»; угода про заміну зобов`язань від 17.01.2011 №1, укладена між ТОВ «Фінансово-консалтинговий центр «Омега-Профіт» (Сторона 1) та ВАТ «Фінансова компанія «Дисконт-Альфа» (Сторона-2); довідка від 31.10.2019 №48; Наказ TOB «Фінансово-консалтинговий центр «Омега-Профіт» «Про подовження роботи комісії» від 20.09.2018 №4/1; наказ ТОВ «Фінансово-консалтинговий центр «Омега-Профіт» «Про виправлення помилок» від 04.11.2019 №6; наказ ТОВ «Фінансово-консалтинговий центр «Омега-Профіт» від 10.09.2018 №4; наказ Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику ТОВ «Фінансово-консалтинговий центр «Омега -Профіт» від 04.01.2008 №01; наказ ТОВ «Фінансово-консалтинговий центр «Омега-Профіт» від 04.01.2018 №1; картка рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» за 01.01.2018- 31.12.2019 (відбір: Контрагенти: Грузевиця-Агро ТОВ, Замовлення: Сч. вход. СВ-0000056 (19.01.18)); картка рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» за 01.01.2018-31.12.2019 (відбір: Контрагенти: Довгалівка ФГ, Замовлення: Сч. вход. СВ-0000057 (19.01.18)); картка рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» за 01.01.2018- 31.12.2019 (відбір: Контрагенти: ТДВ «СК «Гамайун», Замовлення: Сч. вход. СВ-0000067 (26.09.18)); картка рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» за 01.01.2018- 31.12.2019 (відбір: Контрагенти: ТОВім. Черняховського, Замовлення: Сч. вход. СВ-0000055 (19.01.18)); картка рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» за 01.01.2018- 31.12.2019 (відбір: Контрагенти: Ланагропрод ТОВ, Замовлення: Сч. вход. СВ-0000068 (02.07.18)); картка рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» за 2018 (відбір: Контрагенти: Довгалівське ПП, Замовлення: Сч. вход. СВ- 0000054 (19.01.18)); картка рахунку 14 «Довгострокові фінансові інвестиції» за 01.01.16 - 30.06.19; картка рахунку 975 «Уцінка необоротних активів і фінансових інвестицій» за 2018; Картка рахунку 961 «Втрати від інвестицій в асоційовані підприємства» за 2018 ТОВ «Омега-Профіт»; оборотно-сальдова відомість по рахунку 14 «Довгострокові фінансові інвестиції» за 01.01.16 - 30.06.2019; оборотно-сальдова відомість по рахунку 35 «Поточні фінансові інвестиції» за 01.01.16 - 30.06.19; оборотно-сальдова відомість по рахунку 35 «Поточні фінансові інвестиції» за 01.01.2018 - 31.12.2019; бланки простих векселів у кількості 85 шт; довідка ТОВ «ФК «Дисконт-Альфа» від 31.10.2019 N931/10-1; довідка ТОВ «ФК «Дисконт-Альфа» від 31.10.2019 N931/10-2; довідка ТОВ «ФК «Дисконт-Альфа» від 04.01.2018 №01/2018; постанова господарського суду Чернігівської області від 04.10.2011 по справі №5028/1606/2011; розпорядження Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 17.09.2013 №65-КФ-С-А; позовна заява про визнання протиправними та скасування Наказу ГУДПС України у м. Києві від 16 вересня 2019 №587, визнання протиправними дій по проведенню перевірки та документальному оформленню її результатів, визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення виданого Головним управлінням ДПС у м. Києві від 27 листопада 2019 року №001034510, податкового повідомлення-рішення податкового повідомлення-рішення виданого Головним управлінням ДПС у м. Киві від 27 листопада 2019 року №001033510 та податкового повідомлення-рішення від 04 лютого 2020 року №0021051002.
За висновками експерта з поставлених на експертне дослідження питань, документально не підтверджується висновок акта від 28.10.2019 №30/26-15-05-10-02/32557701, складеного ГУ ДПС у м. Києві про те, що в порушення п.п. 14.1.55 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, 44.2 ст. 44, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України ТОВ «ФК «Омега-Профіт» занижено інші доходи за 2018 рік при списанні векселів, векселедавцем яких є ТОВ «Профіт-Альфа», авалістом яких є ТОВ «ФК «Омега-Профіт» на суму різниці між номінальною вартістю векселів та вартістю придбання (викупу) векселів у векселедержателів на загальну суму 73715000,00 грн. Водночас, що стосується першого питання, поставленого на вирішення судової експертизи, експертом не надано висновок з посиланням на п. 2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 №53/5, яким передбачено, що експерту забороняється вирішувати питання, які виходять за межі спеціальних знань експерта та з`ясування питань права. 
Суд зауважує, що до таких висновків експерт прийшов на підставі аналізу Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, затвердженого Конвенцією, підписаною 07.06.1930, яка набрала чинності в Україні 06.01.2000, Інструкції №291, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.
Аналізуючи зміст вказаного висновку експерта №1041/47701 від 21.10.2020, суд зауважує, що такий не містить будь-яких висновків експерта в економічній сфері з урахуванням спеціальних економічних знань, враховуючи кваліфікацію експерта, який проводив експертизу за такими спеціальностями: 11.1 Дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності; 11.2 Дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій; 11.3 Дослідження документів фінансово-кредитних операцій, про що зазначено у висновку експерта. Водночас, експертом лише проаналізовано та процитовано норми податкового законодавства з міркуваннями щодо їх застосування та посиланням на висновки акту перевірки. 
У свою чергу, суд звертає увагу, що частиною 2 статті 101 КАС України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Натомість, наданий висновок експерта стосується питань застосування законодавства України, які в межах цієї справи не виникали та не містить висновків експерта зі спеціальних знань, зокрема в економічній сфері, а тому наданий позивачем висновок експерта не приймається судом до уваги.
При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27.09.2023 року у справа №810/2969/18, де Суд зазначив, що висновок експерта може бути доказом у справі лише тоді, коли експертиза здійснена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за клопотанням сторони чи її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приписами статті 108 КАС України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.
Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.05.2021 у справі №820/2257/17 суд повинен критично оцінювати висновки експертизи та досліджувати його достовірність у взаємозв`язку з іншими доказами. Суд, в першу чергу, перевіряє висновки контролюючого органу, наведені в акті перевірки, наявність у платника первинних документів щодо спірних операцій, а після цього, з`ясувавши сутність, зміст операцій та документальну базу на їх підтвердження, досліджує такий доказ як висновок експерта, зокрема, встановлює, які документи були у розпорядженні експерта при проведенні ним експертизи, які джерела інформації та методи ним застосовані і на підставі чого побудовані його висновки. Після цього суд надає правову оцінку всім зібраним у справі доказам у їх сукупності.
Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що наданий позивачем висновок експерта за результатами судово-економічної експертизи не є належним доказом у справі, оскільки не містить у собі досліджень та висновків експерта, який є доктором економічних наук, із застосуванням спеціальних економічних знань, водночас стосується виключно аналізу норм податкового законодавства із власним трактуванням щодо їх застосування, а тому не враховується судом як доказ, на якому ґрунтуються заперечення позивача щодо висновків контролюючого органу, викладених у акті перевірки від 28.10.2019 №30/26-15-05-10-02/32557701.
Водночас, за встановлених судом обставин суд не встановив порушень з боку відповідача під час повідомлення позивача та проведення спірної перевірки, за наслідками якої було винесено спірні податкові повідомлення-рішення, а відтак, з урахуванням досліджених судом фактичних обставин цієї справи в контексті вищенаведених норм, а також враховуючи підтверджений у ході судового розгляду факт порушень позивачем норм податкового законодавства, зокрема щодо завищення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2018 рік на суму 58712453,00 грн та заниження позивачем податку на прибуток на загальну суму 12951982,00 грн, суд приходить висновку, що відповідач правомірно виніс податкові повідомлення-рішення від 27.11.2019 №001034510, №001033510 та від 04.02.2020 №0021051002, у зв`язку з чим останні не підлягають скасуванню.
Таким чином суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.
Згідно з частино 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.
5. Розподіл судових витрат.
У зв`язку з тим, що суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову позивача до суб`єкта владних повноважень, а відповідач не подав до суду доказів понесення будь-яких судових витрат, суд вважає, що підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України у цій справі відсутні.
Керуючись статтями 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ОМЕГА-ПРОФІТ" до Головного управління ДПС у м. Києві (як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ОМЕГА-ПРОФІТ" (місцезнаходження: вул. Дружківська, буд. 10, м. Київ 113, 03113, ЄДРПОУ/РНОКПП 32557701);
Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ЄДРПОУ/РНОКПП 44116011).
Повний текст рішення складений 11 червня 2026 року.

Суддя       Олександр МАКСИМЧУК