ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

12 травня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/11312/25
Головуючий у першій інстанції – Косенко О. Д.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/915/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є., 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 00281-06/2024 у розмірі 66 000 грн, з яких: 20 000 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 36 000 грн – заборгованість за відсотками, 10 000 грн – заборгованість за штрафом.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (далі ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП») укладено кредитний договір № 00281-06/2024, за яким товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Договір підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. 
27 листопада 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27112024/2, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № № 27112024/2 від 27 листопада 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 66 000 грн, з яких: 20 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 36 000 грн – сума заборгованості за відсотками; 10 000 грн – сума заборгованості за штрафом. Після відступлення права грошової вимоги позивач не здійснював нарахування додаткових штрафних санкцій. 
Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 00281-06/2024 від 01 червня 2024 року у розмірі 56 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» 2 569,26 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 січня 2026 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2025 року у справі за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції, справу призначити до нового розгляду.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 526, 1054, 1088 ЦК України, оскільки у матеріалах справи відсутні належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів. Водночас додані до позову договір факторингу та витяг з реєстру боржників, які є похідними від кредитного договору, не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості, будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання ним кредитних коштів не надано. 
Скаржник наголошує на тому, що позивачем не надано первинних бухгалтерських та платіжних документів, які б підтверджували перерахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 , а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідних рахунків відповідачу. Наявний у справі розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, які б дозволяли перевірити, чи надано кошти відповідачу в кредит.
ОСОБА_1 вважає, що звернення з позовом особи, яка не набула права вимоги, є самостійною підставою для відмови у задоволенні заявлених вимог.
У наданому відзиві ТОВ «ФК «ЄАПБ», не погодившись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , просить скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2025 року – без змін.
Обгрунтовуючи доводи відзиву, позивач посилається на те, що договір було підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який направлено скаржнику на номер мобільного телефону, вказаний ним під час заповнення заявки на отримання кредиту +380686730240, одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, після чого ОСОБА_1 натиснув кнопку «так», що є підписанням договору. Відразу після цих дій товариство перерахувало йому грошові кошти на банківську карту № НОМЕР_1 . Належну перевірку, ідентифікацію та верифікацію позичальника здійснено ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП». Відповідач правом відмовитися у односторонньому порядку від його укладення не скористався
ТОВ «ФК «ЄАПБ» наголошує на тому, що фінансовою установою зобов`язання виконано належно, зокрема, позичальнику перераховано кредитні кошти на картку № НОМЕР_1 . Однак ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконав, що зумовило виникнення заборгованості. Позивач зазначає, що первісним кредитором нарахування заборгованості здійснювалось виключно відповідно до умов договору, надалі цю суму боргу відступлено ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань і не застосовувало до відповідача штрафних санкцій. Вважає, що ОСОБА_1 намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити частково, а рішення суду змінити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам в повній мірі не відповідає.
Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі, вказаній у договорі, проте зобов`язання щодо їх повернення та сплати відсотків в обумовлений строк за умовами договору належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором № 00281-06/2024 від 01 червня 2024 року в сумі 56 000 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Дійшовши висновку про безпідставність заявленої позивачем вимоги про стягнення заборгованості за штрафами у сумі 10 000 грн, районний суд виснував, що їх нараховано у період дії воєнного стану, що суперечить положенням п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Рішення суду в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за штрафами у сумі 10 000 грн не оскаржується та відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у цій справі лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за основною сумою боргу та процентами.
У справі встановлено, 01 червня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (товариство) та ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір про надання фінансового кредиту № 00281-06/2024, за яким товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 20 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. (а.с. 5-10)
Умовами договору встановлено наступне.
Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 01 червня 2024 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 28 вересня 2024 року (п. 1.2.).
За користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована (п. 1.4.).
Процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цього договору (п. 1.4.1.).
Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149-60хх-хххх-0610 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами (п. 1.6.).
Перед укладенням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, одним із наступних способів:
- отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних;
- отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, оtр-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото (п. 2.1.).
Видача кредитів клієнту-фізичній особі (надалі-клієнт) товариством здійснюється онлайн, використовуючи мережу «Інтернет», тобто через веб-сайт товариства: https://starfin.com.ua (надалі-сайт товариства) (п. 2.2.).
Для отримання кредиту клієнт відвідує сайт товариства та ознайомлюється з відповідною інформацією, а саме – правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; кредитними продуктами товариства, документами щодо взаємодії з споживачами, примірним договором про надання кредиту, інформацією про істотні характеристики послуги з надання мікрокредиту/споживчого кредиту та іншою інформацією про фінансову послугу, яка розміщується товариством на сайті товариства, відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного Банку України (Інформація на сайті товариства) (п. 2.3.).
Для створення особистого кабінету клієнт на сайті товариства вводить свій особистий або фінансовий номер телефону та підтверджує його шляхом введення коду з смс-повідомлення, або приймає вхідний дзвінок від товариства з одноразовим кодом та підтверджує відповідну дію (п. 2.5.).
Після входу (авторизації) до особистого кабінету, клієнт, для отримання кредиту, заповнює заявку-анкету (надалі - заявка) (п. 2.6.).
У заявці клієнт зобов`язаний вказати повні, точні і достовірні особисті дані відповідно до ідентифікаційних документів клієнта, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту клієнту (п. 2.7.).
Перед укладенням договору про надання фінансового кредиту товариство надає клієнту інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій товариства з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається товариством клієнту за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою в Законі України «Про споживче кредитування», у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Клієнт, натискаючи кнопку «погоджуюсь», підтверджує ознайомлення з паспортом споживчого кредиту (який підписується клієнтом у порядку п. 2.17. цього договору), заявкою, проектом договору про надання фінансового кредиту (п. 2.14.).
Введенням коду на сайті товариства клієнт підтверджує прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) товариства на укладення кредитного договору (електронний підпис клієнта накладається на оригінал договору). Будь-які інші документи (паспорт споживчого кредиту, заяви, звернення, повідомлення, копії документів, інше), пов`язані з укладенням та виконанням кредитного договору, клієнт може підписати одним із способів: накладанням електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором або, у випадку надсилання документів в паперовому вигляді, - власноручним підписом (п. 2.17.).
Укладання договору відбувається згідно Закону України «Про електронну комерцію». Після здійснення акцепту позичальником оферти товариства, що є укладенням договору відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» товариство накладає на оригінал договору кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, а оригінал договору завантажується (надсилається) в особистий кабінет клієнта (п. 2.18.).
Після підписання договору товариство надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок Клієнта за реквізитами банківської картки клієнта, зазначеної клієнтом в заявці та цьому договорі (п. 2.21.).
Клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором (п. 4.4.2.).
Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку вказаному в п. 1.2. цього договору (п. 7.1.).
Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, розміщених на веб-сайті товариства (п. 7.6.).
Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом НОМЕР_2 .
У додатку до договору про надання фінансового кредиту № 00281-06/2024 від 01 червня 2024 року, сторони погодили графік платежів (а. с. 10 зворот-11).
01 червня 2024 року ОСОБА_1 підписав електронним підписом НОМЕР_2 також заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту, інформаційне повідомлення, паспорт споживчого кредиту (а.с. 12-13, 14-15, 16).
Відповідно до повідомлення сервісу онлайн платежів iPay.ua ТОВ «Універсальні платіжні рішення» 01 червня 2024 року було успішно перераховано кошти в сумі 20 000 грн на платіжну картку НОМЕР_1 , транзакція в системі iPay.ua 412906615 (а.с. 17).
За розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», заборгованість за договором № 00281-06/2024 від 01 червня 2024 року становить 66 000 грн, з яких: 20 000 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 36 000 грн – заборгованість за відсотками, 10 000 грн – заборгованість за штрафом (а.с. 18-20).
27 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (клієнт) укладено договір факторингу № 27112024/2 (а.с. 22-26), за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт – відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та платежів, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору (п. 1.1. договору).
Відповідно до п. 1.2. договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору.
В день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно реєстру боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в Додатку № 4 до цього договору, на підстав акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 5).
Пунктом 1.6. договору передбачено, що права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акту прийому-передачі реєстру боржників (Додаток № 2).
27 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» підписано акт прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27112024/2 від 27 листопада 2024 року, за яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 6 193, після чого, ураховуючи п. 1.2. договору факторингу № 27112024/2 від 27 листопада 2024 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором відносно до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 27).
Відповідно до реєстру (витягу з реєстру) боржників до договору факторингу № 27112024/2 від 27 листопада 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00281-06/2024 в сумі 66 000 грн, з яких: 20 000 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 36 000 – грн заборгованість за відсотками, 10 000 грн – заборгованість за штрафом (а.с. 28).
Платіжною інструкцією в національній валюті № 554 від 29 листопада 2024 року засвідчено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» 2 855 447,59 грн за відступлення прав вимоги згідно з договором факторингу № 27112024/2 від 27 листопада 2024 року (а.с. 29).
Згідно зі ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Матеріалами справи підтверджено, що 01 червня 2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 уклали договір про надання фінансового кредиту № 00281-06/2024, який підписано позичальником відповідно до вимог ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а саме: за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався на особистий телефонний номер відповідача. На спростування вказаних обставин ОСОБА_1 доказів не подано.
Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на відсутність доказів перерахування кредитором грошових коштів на виконання умов договору.
Водночас суд виходить з того, що у заявці-анкеті клієнта на отримання кредиту ОСОБА_1 указав реквізити банківської картки НОМЕР_3 хх-хххх-0610. За інформацією сервісу онлайн платежів iPay.ua ТОВ «Універсальні платіжні рішення» 01 червня 2024 року було успішно перераховано кошти в сумі 20 000 грн на платіжну картку НОМЕР_1 , транзакція в системі iPay.ua 412906615.
Відповідач, заперечуючи проти надходження кредитних коштів на його банківську картку, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, належних письмових доказів на підтвердження відсутності у нього банківської картки з номером НОМЕР_1 або неперерахування на цю картку/відповідний банківський рахунок у спірний період суми за кредитом не надав, хоча не був позбавлений можливості надати суду відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх заперечень, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до них.
Колегія суддів вважає, що, указуючи на відсутність у справі доказів перерахування йому кредитних коштів, скаржник застосовує концепцію «негативного доказу» при вирішенні цього спору (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 2-879/13). Тобто, заперечуючи перерахування кредитних коштів, ОСОБА_1 не надав належних доказів на підтвердження цих доводів. Позивачем надано наявні у товариства докази перерахування коштів у сумі 20 000 грн на платіжну картку НОМЕР_1 , які у належний спосіб ОСОБА_1 не спростовано. Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Отже, сторона відповідача, висловлюючи заперечення проти певних обставин та не надаючи доказів, які підтверджують ці доводи, не може перекладати на позивача обов`язок їх доведення.
Апеляційний суд вважає безпідставними також доводи апеляційної скарги про те, що позов подано особою, яка не набула права вимоги.
Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу до нього права вимоги за договором № 00281-06/2024 від 01 червня 2024 року до ОСОБА_1 , а саме:
- договір факторингу № 27112024/2 від 27 листопада 2024 року, укладений ТОВ «ФК «ЄАПБ» з первісним кредитором ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП»;
- акт прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27112024/2 від 27 листопада 2024 року;
- реєстр (витяг з реєстру) боржників до договору факторингу № 27112024/2 від 27 листопада 2024 року;
- платіжну інструкцію № № 554 від 29 листопада 2024 року про те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» 2 855 447,59 грн за відступлення прав вимоги згідно з договором факторингу № 27112024/2 від 27 листопада 2024 року.
Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 00281-06/2024 від 01 червня 2024 року. 
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та виснував про наявність підстав для часткового задоволення вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ». Однак, здійснивши розрахунок суми боргу, помилково застосував відсоткову ставку, яка не підлягала застосуванню до спірних правовідносин.
Позивач, пред`явивши вимогу про стягнення заборгованості, просив стягнути з ОСОБА_1 , крім заборгованості за основною сумою боргу, відсотки у сумі 36 000 грн.
Визначаючи розмір заборгованості за відсотками, який підлягає стягненню з відповідача, районний суд не врахував положення ЗУ «Про споживче кредитування», ст. 8 якого встановлено вимоги до реальної річної процентної ставки, денної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача.
22 листопада 2023 року прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Цим законом доповнено ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. 
Наданий первісним кредитором розрахунок заборгованості свідчить про те, що відсотки нараховувались у період з 01 червня 2024 року по 28 вересня 2024 року із розрахунку процентної ставки 1,50% в день.
Договір про надання фінансового кредиту № 00281-06/2024 укладено 01 червня 2024 року, тобто після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24 грудня 2023 року), отже, станом на дату укладення договору кредитодавець міг застосовувати максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», лише у розмірі 1%, тобто, у період з 01 червня 2024 року по 28 вересня 2024 року кредитодавець безпідставно нараховував відповідачу відсотки за користування кредитом у розмірі, що перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений наведеною вище нормою закону.
Верховний Суд у постанові від 09 серпня 2023 року у справі № 201/6750/16 наголосив, що при визначенні розміру заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку складений позивачем/відповідачем розрахунок заборгованості та його правильність), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду.
Апеляційний суд, провівши власний розрахунок за договором про надання фінансового кредиту № 00281-06/2024 від 01 червня 2024 року, виходить з того, що розмір заборгованості за відсотками становить 24 000 грн (20 000 х 1% х 120 = 24 000).
Отже, за договором № 00281-06/2024 від 01 червня 2024 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за основною сумою боргу у сумі 20 000 грн та за відсотками у сумі 24 000 грн, що загалом становить 44 000 грн.
Оскільки відповідно до викладених вище висновків первісним кредитором без належних правових підстав нараховано ОСОБА_1 відсотки у розмірі вищому (1,50%), ніж визначено нормами ЗУ «Про споживче кредитування» (1%), суму заборгованості до стягнення з відповідача на користь позивача слід зменшити, виходячи з проведеного апеляційним судом розрахунку.
Таким чином, заочне рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України слід змінити в частині визначеного судом першої інстанції до стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» розміру заборгованості, зменшивши його з 56 000 грн до 44 000 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Звернувшись з позовом, ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило 3 028 грн судового збору (а.с. 1). Ураховуючи те, що апеляційний суд змінює розмір стягнутої суми боргу за кредитним договором, задовольнивши позовні вимоги товариства на 66,66% (44 000 грн від заявлених вимог 66 000 грн), слід також змінити заочне рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», з 2 569,26 грн до 2 018,46 грн (3 028 грн х 66,66%).
У справі ОСОБА_1 звертався до суду із заявою про перегляд заочного рішення, у зв`язку з чим відповідач поніс витрати по сплаті судового збору за її розгляд судом першої інстанції в розмірі 605,60 грн (а.с. 65).
Такі витрати підлягають пропорційному відшкодуванню на користь відповідача за рахунок позивача у сумі 201,84 грн (605,60 грн х 33,34 % (100% - 66,66%).
При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив 4 542 грн судового збору (а.с. 124, 133). Оскільки апеляційну скаргу відповідача задоволено частково на 21,43% (44 000 грн від оскаржених 56 000 грн), з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 належить стягнути 973,35 грн (4 542 грн х 21,43%) у відшкодування сплаченого судового збору за апеляційний розгляд справи.
Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2025 року – змінити.
Зменшити визначений судом першої інстанції до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» розмір заборгованості за кредитним договором № 00281-06/2024 від 01 червня 2024 року з 56 000 грн до 44 000 грн, а суму у відшкодування витрат по сплаті судового збору – з 2 569,26 грн до 2 018,46 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 201,84 грн судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення в суді першої інстанції.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 973,35 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова