Справа №516/229/25
Провадження №2/516/9/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року	м.Теплодар	

Теплодарський міський суд Одеської області
у складі головуючого судді - Ширінської О.Х.,
за участі секретаря – Паньковської Т.В.,
позивача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Теплодарського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, а також визначення розміру моральної шкоди та її відшкодування, - 

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із вище вказаним позовом до ОСОБА_2 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що в провадженні Теплодарського міського суду Одеської області знаходилася кримінальна справа № 516/32/17, провадження № 1-кп/516/3/25 (далі - справа) щодо кримінального провадження № 42016160000000710 від 01.09.2016 стосовно обвинувачення ОСОБА_3 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 368 КК України, в якій він був заявником та потерпілим. 
21.04.25 у суді відбулося судове засідання у справі, на якому були присутні наступні особи: суддя Ширінська Оксана Харисівна, секретар судового засідання Дарієнко Марія Андріївна, прокурор ОСОБА_4 , адвокат Чубаров Сергій Володимирович та він, електронним доказом чого, відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76 ЦПК України є Журнал судового засідання в режимі відеоконференції № 4399159 від 21.04.25 
У вказаному судовому засіданні в якості свідка по справі був допитаний колишній перший заступник Голови Теплодарської міської ради (ТМР) Одеської області ОСОБА_2 , який у ході свого допиту повідомив суду, що у 2016 при виконанні ним своїх посадових обов`язків, спілкувався з ним ( ОСОБА_1 ), як з потенційним орендарем майна комунальної власності територіальної громади м. Теплодар Одеської області. При цьому, він зустрічався зі ним виключно у будівлі ТМР загалом від сили 3-4 рази. Хоча, з його слів, нічого поганого саме відносно нього він не зробив, однак, ОСОБА_2 вважає його «закінченим подонком», про що він казав декілька разів на протязі допиту, а також, що він є «лжеДмитром», «редисом», «плющем», «вередюгою», та погордо стверджував, що він, ОСОБА_1 , нібито, є співробітником СБУ (електронний доказ, відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76 ЦПК України - технічна запис судового засідання по справі № 516/32/17 провадження № 1-кп/516/3/25, яке відбулося у суді 21.04.25 додається).
За думкою ОСОБА_2 , що саме він, здійснив провокацію відносно його підлеглого - начальника управління майна та інвестицій ТМР ОСОБА_3 , внаслідок чого він був притягнутий до кримінальної відповідальності.
Вважає, що обставини, які викладені у його заяві до правоохоронного органу щодо злочинної діяльності ОСОБА_3 підтверджуються, відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76 ЦПК України, наступними електронними доказами: аудіо- та відіофайлами негласних слідчих розшукових дій у кримінальному провадженні.
Також вважає, що він діяв відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства України, електронним доказом чого є, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України, постанова Верховного Суду від 21.09.22 по справі № 516/32/17 провадження № 51-1076км22 (додається), якою він скасував виправдувальний вирок суду від 08.07.19 та ухвалу Одеського апеляційного суду від 24.11.21 щодо ОСОБА_3 і призначив новий розгляд у суді першої інстанції. 
Серед мотивів ухвалення Верховним Судом цього рішення є те, що викладені судом підстави є недостатньо переконливими для висновку про наявність підбурювання особи щодо вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, відповідно до правової позицію Верховного Суду, яка викладена в його Постанові від 21.03.24 по справі № 517/638/17 провадження № 51-4576км23, де він звертає увагу на те, що «...відповідно до практики ЄСПЛ захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення ним інкримінованих йому дій, але стверджує про їх скоєння внаслідок незаконного підбурювання з боку працівників міліції, отже, заперечення заявником вчинення злочину та одночасне висунення ним скарги на те, що його спровокували вчинити цей злочин, вважається непослідовним і не підпадає під категорію «справ про провокацію злочину» (справа «Берлізев проти України»).
Однак, на підставі заяви доньки обвинуваченого - ОСОБА_5 , ухвалою суду від 21.03.24 по справі було продовжено розгляд кримінального провадження з метою реабілітації померлого обвинуваченого ОСОБА_3 , електронним доказом чого, є ухвала суду від 29.05.25, яка набрала законної сіли 05.06.25 (додається), що свідчить про те, що ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_5 , не визнавали його винним у скоєні вищевказаного кримінального правопорушення.
Таким чином, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутацїї фізичної або юридичної особи.
Тому, відповідно до змісту п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, вважає, що вищевказаними діями  ОСОБА_2 йому спричинено моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн., яка полягає у приниженні його честі та гідності, а також ділової репутації, як фізичної особи.
В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, виклавши їх в новій редакції, а саме просив:
- визначити розмір моральної шкоди у 100 000 (сто тисяч) гривень, яку ОСОБА_2 спричинив йому, оскільки він принизив його честь та гідність, як фізичної особи , а також завдав шкоду його діловій репутації, що сталося 21.04.2025 у приміщенні Теплодарського міського суду Одеської області, в судовому засіданні по справі № 516/32/17 провадження № 1-кп/516/3/25, у момент допиту ОСОБА_2 як свідка по цій справі;
- зобов`язати ОСОБА_2 відшкодувати йому моральну шкоду у вигляді грошових коштів у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн., для чого зобов`язати ОСОБА_2 перерахувати грошові кошти у розмірі 100 000 грн. на його поточний рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ АБ «Південний», а також понесені витрати щодо сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.
Відповідач в судове засіданні не з`явився, причина неявки суду не відома, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Будучі присутнім у судовому засіданні 25.11.2025 року ОСОБА_2 пояснив, що заявлені позовні вимоги не визнає, має середньомісячний дохід у розмірі 10 000 грн., на підтвердження чого надав довідку про доходи. Вибачення позивачу не приніс.
Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. 
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Статтею 201 ЦК України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Згідно ст. 299 ЦК України передбачено право на повагу до гідності та честі, а також право на недоторканість ділової репутації.
Образа у правовому аспекті — це умисне приниження честі та гідності особи, виражене в непристойній (брутальній, лайливій) формі. Воно вважається порушенням особистих немайнових прав, захищених Конституцією та Цивільним кодексом України 
За приписами частин першої, четвертої, шостої та сьомої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. 
Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших медіа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж медіа в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж медіа є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому медіа, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності (абзац перший частини другої статті 302 ЦК України).
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що під час судового засідання 21.04.2025 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування № 42016160000000710 від 01.09.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 368 КК України, свідок ОСОБА_2 висловився на адресу потерпілого ОСОБА_1 образливим словами, таким як: неодноразово назвав його «закінченим подонком», «лжеДмитром», «редисом», «плющем», «вередюгою».
Також відповідач назвав ОСОБА_1 співробітником СБУ, що заперечував позивач, вважає цю інформацію недостовірною. 
Разом з цим, позивачем не надано ніяких доказів, які б спростували цю заяву відповідача щодо його співробітництва з СБУ. Ні у позові, ні в судовому засіданні ОСОБА_1 не вказує на те, що ця інформація є недостовірною та образливою для нього. Тому суд не може надати цьому висловлюванню відповідача належну правову оцінку.
Крім того, позивач зазначає, що моральна шкода також була нанесена і його діловій репутації, але при цьому ні в позові, ні в судовому засіданні позивач не навів доказів того, що він займається відповідною професійною діяльністю або займає відповідальну посаду, є публічною особою, тощо. Яка моральна шкода була спричинена його діловій репутації, в чому вона полягає і які наслідки має для його репутації.
Таким чином, позовні вимоги щодо нанесеної моральної шкоди діловій репутації позивача є безпідставними та недоведеними.
Разом з цим, на думку суду, вище зазначені висловлювання на адресу позивача такі як «закінчений подонок», «лжеДмитро», «редис», «плющ», «вередюга» є суб`єктивними та оціночними, але вони є образливими та принизливими. Немалозначним є і той факт, що вказані висловлювання були здійснені у присутності сторонніх людей у публічному місці, під час судового засідання в суді.
Враховуючи вище наведене, суд вважає, що поведінка відповідача є неправомірною, а його висловлювання на адресу позивача спричинили моральну шкоду. Натомість, відповідач не зробив висновків і не вибачився перед позивачем.
Проте, заявлений позивачем розмір моральної шкоди не відповідає принципам співмірності, розумності та справедливості, а тому ця позовна вимога підлягає частковому задоволенню.
З урахуванням усіх обставин справи, суд вважає суму у розмірі 10 000 грн. достатньою сатисфакцією моральної шкоди, спричиненої позивачу. Такий розмір відшкодування є справедливим, розумним та співмірним, у тому числі, враховуючи майновий стан сторін та принцип недопущення безпідставного збагачення позивача за рахунок відшкодування моральної шкоди.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до наданої квитанції про сплату судового збору від 25.08.2025 року, судовий збір, сплачений позивачем становить 2 422, 40 грн.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 10 000, 00 грн., що складає 10% від суми заявлених позовних вимог, то на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 242 грн. 24 коп. ( 2 422 грн. 40 коп.* 10 % = 242 грн. 24 коп.). 
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 229, 258-259, 263-268 ЦПК України, ст. ст. 23, 201, 277, 293, 299, 302 ЦК України, суд, –
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, а також визначення розміру моральної шкоди та її відшкодування– задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – інформація відсутня) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП № НОМЕР_2 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.
В решті заявлених вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – інформація відсутня) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП № НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 242, 24 грн.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: О.Х. Ширінська