Справа № 442/5425/16-ц      Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І. 
Провадження № 22-ц/811/132/26      Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 травня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С. М.,
суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,
секретар судового засідання – Федчун Н. С.,
з участю – боржника ОСОБА_1 , представника боржника – адвоката Даньківа О. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м. Львів) Костишина Назара Романовича, стягувач: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просила:
- визнати бездіяльність старшого державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Костишина Н. Р. незаконною щодо не реагування (в десятиденний термін) на подану нею заяву про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 63916235 від 04 січня 2024 року про переведення на ОСОБА_1 обов`язків боржника за виконавчим листом № 442/5425/16, виданим Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 23 жовтня 2017 року та повернення виконавчого листа до суду, який його видав;
- зобов`язати старшого державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Костишина Н. Р. винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 63916235 від 04 січня 2024 року про переведення на ОСОБА_1 обов`язків боржника за виконавчим листом №442/5425/16, виданим Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 23 жовтня 2017 року та повернення виконавчого листа до суду, який його видав.
Скарга обґрунтована тим, що старшим державним виконавцем Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Костишиним Н. Р. винесено постанову ВП №63916235 від 04 січня 2024 року «Про переведення на ОСОБА_1 обов`язків боржника за виконавчим листом № 442/5425/16, виданим Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 23 жовтня 2017 року з примусового виконання виконавчого листа № 442/5425/16, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 23 жовтня 2017 року, яким було зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні приміщенням загального користування площею 6.3 кв. м., яке знаходиться на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 шляхом приведення у попередній стан зруйнованих конструктивних елементів житлового будинку, а саме відремонтувати зруйновані сходи та перегородки, розблокувати дверний пройом, що закриває вхід з приміщенням кухні площею 5, 5 кв. м. в приміщення загального користування площею 6, 3 кв. м. у будинку АДРЕСА_1 . Вважає, що оскільки вона не брала участі у розгляді вище вказаної справи, виконавче провадження підлягає закінченню, а виконавчий лист поверненню, так як у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Оскільки державним виконавцем вчиняється бездіяльність та його діями повністю ігнорується і не виконується пряма норма законів, змушена звернутися до суду.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м. Львів) Костишина Н. Р. відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що боржник в ході розгляду поданої ним скарги не довів наявності порушення своїх прав рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого у цій справі.
Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши в січні 2026 року апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні оскарженої ухвали не застосував положення статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», унаслідок чого необґрунтовано відмовив у задоволенні скарги. Поза увагою суду залишилось також те, що державним виконавцем постановою від 03 вересня 2024 року повторно накладено штраф за невиконання рішення суду, а 03 жовтня 2024 року він звернувся до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення, а відтак у зв`язку із цим, починаючи з 03 жовтня 2024 року державний виконавець зобов`язаний був або самостійно виконати виконавчий лист, без залучення боржника, або закрити виконавче провадження, чого ним не було зроблено. Незважаючи на такі обставини, державний виконавець в грудні 2024 року звертається до суду з поданням про заміну боржника у виконавчому провадженні з ОСОБА_1 на ОСОБА_5 , внаслідок чого допускає порушенням вимог частини другої статті 19 Конституції України.
Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника боржника, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Дрогобицькому відділі державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження ВП № 63916235 з примусового виконання виконавчого листа № 442/5425/16-ц виданого 23 жовтня 2017 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні приміщенням загального користування пл. 6,3 кв. м., яке знаходиться на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 шляхом приведення у попередній стан зруйновані конструктивні елементи житлового будинку, а саме відремонтувати зруйновані сходи та перегородки розблокувати дверний пройом, що закриває вхід з приміщенням кухні пл. 5, 5 кв. м. в приміщення загального користування пл. 6, 3 кв. м. у будинку АДРЕСА_1 . Виконавче провадження відкрито постановою від 15 грудня 2020 року.
04 січня 2024 року старшим державним виконавцем Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію Костишиним Н. Р. винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме замінено сторону (боржника) - ОСОБА_6 на ОСОБА_1 . Зі змісту постанова убачається, що така винесена у зв`язку із надходженням до відділу ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 грудня 2023 року у справі № 442/5425/16-ц про заміну боржника у виконавчому провадженні ВП № 63916235 з ОСОБА_6 на ОСОБА_1 .
Постановою старшого державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію Костишина Н.Р. від 13 серпня 2024 року за невиконання рішення суду накладено на боржника ОСОБА_1 штраф у розмірі 1 700 грн 00 коп., а постановою від 03 вересня 2024 року накладено на боржника ОСОБА_1 штраф у розмірі 3 400 грн 00 коп.
03 жовтня 2024 року Дрогобицький відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію звернувся до Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області з повідомлення про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 .
Також з матеріалів справи убачається, що 13 травня 2025 року старшим державним виконавцем Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію Костишиним Н. Р. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, якою зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 442/5425/16-ц, виданого 23 жовтня 2017 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію з повторною заявою, в якій просила винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 63916235 та повернути виконавчий лист №442/5425/16-ц від 23 жовтня 2017 року до суду, який його видав.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що постановою Львівського апеляційного суду від 04 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 грудня 2024 року, якою замінено сторону (боржника) ОСОБА_6 на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 63916235 з примусового виконання виконавчого листа № 442/5425/16-ц, виданого 23 жовтня 2017 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні приміщенням загального користування пл. 6, 3 кв. м., яке знаходиться на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 шляхом приведення у попередній стан зруйновані конструктивні елементи житлового будинку, а саме відремонтувати зруйновані сходи та перегородки розблокувати дверний пройом, що закриває вхід з приміщенням кухні пл. 5, 5 кв. м. в приміщення загального користування пл. 6, 3 кв. м. у будинку АДРЕСА_1 , залишено без змін.
Також постановою Львівського апеляційного суду від 23 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2024 року, якою залишено без розгляду скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Костишина Н. Р. від 04 січня 2024 року про заміну сторони виконавчого провадження у ВП №63916235, залишено без змін.
Окрім цього, встановлено, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 квітня 2025 року у задоволенні подання начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Костишина Н. Р. про заміну сторони (боржника) ОСОБА_1 на ОСОБА_5 у виконавчому провадженні ВП № 63916235, відмовлено.
Проте, постановою Львівського апеляційного суду від 15 вересня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Шпунта М.Б. задоволено. Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 квітня 2025 року скасовано, ухвалено нове рішення.
Подання начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Костишин Н. Р. задоволено.
Замінено сторону (боржника) ОСОБА_1 на ОСОБА_5 у виконавчому провадженні ВП № 63916235 з примусового виконання виконавчого листа № 442/545/16-ц, виданого 23 жовтня 2017 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні приміщенням загального користування пл. 6, 3 кв. м., яке знаходиться на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 шляхом приведення у попередній стан зруйновані конструктивні елементи житлового будинку, а саме відремонтувати зруйновані сходи та перегородки розблокувати дверний пройом, що закриває вхід з приміщенням кухні пл. 5, 5 кв. м. в приміщення загального користування пл. 6, 3 кв. м. у будинку АДРЕСА_1 .
Аналіз змісту цих судових рішень свідчить, що підставою для звернення з поданням про заміну сторони виконавчого провадження була заява боржника ОСОБА_1 , подана нею у вересні 2024 року, з долученою до неї копією договору дарування квартири АДРЕСА_2 , згідно з яким вона її подарувала ОСОБА_5 .
У Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня інформація щодо перегляд згаданих судових рішень у касаційному порядку.
Станом на даний час, згідно з інформацією, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження, на сайті Міністерства юстиції України, боржником у виконавчому провадженні ВП № 63916235 є ОСОБА_5 .
Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.
Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм(постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20).
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2024 року в справі № 640/12384/21).
Судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця регламентовано розділом VІІ ЦПК України.
Згідно зі статтею 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У пункті 9 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців є однією з засад виконавчого провадження.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час подання скарги).
Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року в справі № 904/7326/17).
В своїй послідовній практиці Верховний Суд висновував, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18).
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню в разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.
Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення
Зокрема, частинами першою - третьою вказаної статті передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Таким чином, відповідно до наведеної норми права, повторне невиконання боржником рішення суду, яке може бути виконано без його участі, має наслідком надіслання державним виконавцем органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а також вжиття заходів примусового виконання рішення суду. Водночас, у разі невиконання рішення суду, яке не може бути виконане без участі боржника, державний виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Як зазначено у пункті 5 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.
Згідно зі частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Встановивши, що починаючи з вересня 2024 року, за ініціативи саме ОСОБА_1 вживалися заходи щодо заміни її як боржника у виконавчому провадженні ВП № № 63916235 на її правонаступника, а саме на ОСОБА_5 , а у травні 2025 року зупинено вчинення виконавчих дій в згаданому виконавчому провадженні, правомірність яких ОСОБА_1 не оспорюється, а з вересня 2025 року така втратила свій статус боржника у цьому виконавчому провадженні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що за таких обставин відсутня бездіяльність державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження ВП № 63916235 з примусового виконання виконавчого листа № 442/5425/16, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 23 жовтня 2017 року та повернення його до суду, який його видав, адже жодних прав ОСОБА_1 в даному випадку не порушено.
Відтак, доводи апеляційної скарги щодо порушення, на думку особи, яка її подала, державним виконавцем положень статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», а також частини другої статті 19 Конституції України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, враховуючи, що згідно пункту 19 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» заявник звільнений від справляння судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, не здійснюється.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2025 року залишити без змін
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий        С.М. Копняк

Судді:         С.М. Бойко

А.В. Ніткевич