Справа № 638/7329/23
Провадження № 2/638/671/26
РІШЕННЯ
Іменем України
20 травня 2026 року       м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді – Щепіхіної В. В.,
за участю секретаря судового засідання – Старини С. К.,
представника позивача – Пономаренко Т. М.,
представника відповідача – Мартіної Л. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,- 

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (надалі позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1  (надалі відповідач) вартість спожитої теплової енергії на потреби опалення без укладення договору за період з 01.02.2019 року по 30.11.2021 року в розмірі 21 565,86 грн, вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 року по 06.04.2023 року в розмірі 54 908,10 грн, абонентське обслуговування в розмірі 174,40 грн, внутрішньобудинкове обслуговування 874,61 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 (який є власником нежитлових приміщень) користується тепловою енергією, яку подає у нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку - КП «Харківські теплові мережі». Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. За період користування тепловою енергією з 01.02.2019 року по 06.04.2023 року, відповідачем спожито теплової енергії на суму 76 473,96 грн. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися рахунки фактури про сплату за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені. 30.06.2023 року позивач направив відповідачу досудове повідомлення з повідомленням про сплату заборгованості за використану теплову енергію та пропозицію оплати заборгованості. Споживання теплової енергії відповідачем на потреби опалення приміщення до 01.12.2021 року відбувалося без укладення договору, а за період з 01.12.2021 року правові відносини між відповідачем та позивачем регуються публічним індивідуальним договором. У зв`язку з тим, що приміщення відповідача не обладнані пристроями обліку теплової енергії розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Відповідно до Закону України Про теплопостачання теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Згідно ст. ст. 525, 526, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Позивач зі свого боку зобов`язання щодо теплопостачання виконав у повному обсязі, натомість, відповідач не сплатив вартість спожитої теплової енергії, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість. У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань позивач вимушений звернутись до суду для стягнення суми боргу в примусовому порядку.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.07.2023 року відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представником відповідача надано до суду відзив, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову в повному обсзяі. Зазначив, що відповідач фактично не користувався наданими позивачем комунальними послугами. З 2016 року відповідач установив власне обладнення для опалення приміщення. Крім того, з 2016 року відповдачем було проведено ремонтні роботи, під час яких було заізольовано трубу-оборотку, по якій здійснювалось постачання гарячої води для опалення усього будинку, трубу було закрито та перегороджено гіпсо-картонною стінкою. Виходячи з вищевикладеного, відповідач не користувався та не міг користуватися послугами позивача. Відповідач не погоджується з нарахованою та заявленою вартістю послуг з теплопостачання, та інших суміжних послуг, так як у відповідача та позивача відсутній укладений індивідуальний договір про надання послуг. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивач заявив вимогу щодо стягнення з відповідача вартості наданих житлово комунальних послуг за період з 01.02.2019 року, що виходить за межі строку позовної давності у три роки. Позивачем не надано до суду документів та клопотання на поновлення пропущеного строку позовної давності.
Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення в житловому будинку по АДРЕСА_1 . Відповідач стверджує, що в його приміщеннях відсутні прилади опалення, проте в матеріалах справи містяться акти обстеження вказаних нежитлових приміщень, з яких вбачається, що система теплопостачання єдина із системою теплопостачання житлового будинку, нежитлове приміщення відповідача знаходяться в контурі житлового будинку по АДРЕСА_1 . Представник позивача зазначає, що ніяких дозволів на переобладнання системи опалення відповідач не отримував, і відповідно не надав до КП «Харківські теплові мережі» та до суду підтвердження того, що ним дотримана законодавчо передбачена процедура відключення від системи централізованого опалення, а отже відсутні підстави для звільнення від обов`язку оплати за використану теплову енергію. Власник повинен сплачувати за теплову енергію у разі самовільного відключення від мережі централізованого опалення, у тому числі у разі відсутності приладів опалення в приміщенні. Єдиною підставою для відключення окремих приміщень від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Відповідачем не доведено, що КП «Харківські теплові мережі» не надавало послуги теплопостачання за адресою по АДРЕСА_1 . Разом з відповіддю на відзив представник позивача надала до суду клопотання про поновлення строку позовної давності.
Представником відповідача надані заперечення на віповідь на відзив, в яких зазначено, що відповідач не має відношення до публічного договору, на який посилається позивач, оскільки відповідач не вчиняв ніяких дій: не подавав заяву, не сплачував рахунки та не отримував послуги від позивача, тому підстави для стягнення з нього заборгованості відсутні. Відповідачу незрозуміло чому позивач став нараховувати заборгованість за теплопостачання саме з 01.02.2019 року. Вимоги позивача не грунтуються належними доказами, а розмір заборгованості належним чином не підтверджується.
Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві, відповіді на відзив.
Представник відповідача Мартіна Л. Г. у судовому засідання просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву, запереченнях та додаткових письмових поясненнях.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне.
ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень цокольного поверху № 36-:-43, 36а, 36б в літ «Б-7» загальною площею 97,2 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу від 12.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального окргугу Кривошеїною І. М.
Отже, відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення загальною площею 97,2 кв.м., що розташовані у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює позивач.
Вказана обставина підтверджується копіями актів від 30.10.2018 року № 173/20131, від 10.04.2019 року № 173/20877, від 25.11.2019 року № 173/22662, від 09.04.2020 року № 173/25678, від 06.11.2020 року № 173/26297, від 12.04.2021 року № 173/28476, від 20.10.2021 року № 173/30752, від 06.04.2023 року № 173/34032 на підключення/відключення споживача за заявою балансоутримувача жилого будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , які надані позивачем разом з позовною заявою.
Вищезазначені акти на підключення та відключення опалення підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП «Харківські теплові мережі» та балансоутримувача будинку.
Вказане приміщення, за поясненнями сторін, не використовувалось відповідачем особисто для власних побутових потреб, та надавалось для використання третій особі як офіс. Вказаний факт підтверджується актом обстеження системи теплопостачання об`єкта від 01 грудня 2021 року № ВНОТ/6708, з якого вбачається, що нежитлове приміщення, яке займає власник ОСОБА_1 , знаходяться на цокольному поверху житлового будинку, система опалення нежитлового приміщення спільна з системою опалення житлового будинку, нежитлові приміщення знаходяться у тепловому контурі житлового будинку, елементи системи централізованого опалення для огляду заміру недоступні, закриті будівельними конструкціями. Вхід в нежитлові приміщення окремий з вулиці. Призначення приміщень - нежитлові, використовуються як офіс. Також, в акті зазначено, що централізоване гаряче водопостачання відсутнє. Відсутній подавальний трубопровід. Проект системи теплоспоживання нежитлових приміщень - не наданий. Споживачем договір купівлі-продажу теплової енергії не укладений.
Приписами Акту було запропоновано відповідачу укласти індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії щодо нежилових приміщень та звернутися до КП «Харківські теплові мережі» з заявою-приєднання до індвідуального договору – термін виконання – 01.01.2022, забезпечити наявність проекту теплоспоживання (розрахунку теплового навантаження) та надати його на погодження КП «Харківські теплові мережі», термін виконання до 02.01.2022 року; цей акт є підставою для виконання розрахунку теплового навантаження на опалення та нарахувань за теплову енергію, спожиту без достатніх правових підстав (без договору).
Отже, матеріалами справи підтверджуються обставини теплопостачання у приміщення відповідача, власником яких він є, не для побутових потреб та не для проживання. Зворотного судом не встановлено та відповідних доказів не надано.
Відповідач у відзиві на позов вказує, що з 2016 року по теперішній час він установив власне обладнання для опалення приміщення, яке не потребує проектної чи монтажної документації, а також дозволу на встановлення та підключення. У додаткових поясненнях відповідач також зазначає, його приміщення відносяться до приміщень з комбінованою системою опалення, в якому забезпечення тепловою енергією здійснюється внутрішньобудинковою системою опалення для часткового обігрівання та періодично працюючою догріваючою системою, встановленою на законних підставх. З такими доводами суд не погоджується, зважаючи на наступне.
У період до 17.09.2019 року питання відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в багатоповерхових житлових будинках регулювалися Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житло-комунального господарства від 22.11.2005 року № 4 (із змінами, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 06.11.2007 року № 169) (надалі Порядок № 4). Цей Порядок визначав процедуру надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлового будинку при відмові споживачів від централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Внесені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 06.11.2007 № 169 зміни, які набрали чинності з 14.12.2007 року, унеможливлювали відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку і передбачали можливість відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання будинку в цілому за рішенням загальних зборів, за згодою всіх власників (уповноважених осіб в цілому за рішенням загальних зборів, за згодою всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку. 
Тобто, з 14.12.2007 року чинним законодавством України не передбачалась можливість відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в багатоповерхових житлових будинках окремих квартир та нежитлових приміщень.
Згідно з Порядком № 4 єдиною можливою підставою відключення від мереж централізованого опалення був відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП.
В той же час, рішенням Харківської міської ради від 23.02.2011 року № 162/11 був затверджений Порядок перепланування і (або) переобладнання жилих будинків та житлових приміщень, у місті Харкові (надалі Порядок № 162/11), який діяв до 19.04.2017 (до його скасування рішенням Харківської міської ради від 19.04.2017 № 606/17). Згідно з вказаним Порядком відповідність виконаних робіт по переобладнанню оформлялося актом про відповідність виконаних робіт проектній документації, який складався у п`яти примірниках, підписувався всіма членами комісії та затверджувався головою відповідної адміністрації.
Узаконення самочинно виконаного переобладнання приміщень згідно з Порядком № 162/11 відбувалося на підставі рішення виконавчого комітету міської ради про збереження самочинно виконаного переобладнання.
Таким чином, при наявності одного з вищезазначених документів (акта постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП, акта про відповідність виконаних робіт проектній документації, рішення виконавчого комітету міської ради про збереження самочинно виконаного переобладнання) відключення приміщень від мереж централізованого опалення вважалося законним (не самовільним).
Відповідно до п.п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (надалі Правила № 630) споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Проте, відповідачем по справі не було надано жодної проектної документації (погоджувальної проектної документації) на встановлення альтернативного опалення до КП «Харківські теплові мережі». Факт наявності в цих приміщеннях теплопостачання, які входять до єдиної системи теплопостачання багатоквартирного будинку стало підставою для нарахування за фактично спожиту теплову енергію.
Матеріали справи також не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення нежитлового приміщення відповідача від мережі централізованого теплопостачання у встановленому порядку, правомірність виконаних робіт по переобладнанню системи опланення, рішення виконавчого комітету міської ради про збереження самочинно виконаного переобладнання.
Пунктом 7 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ передбачено, що у багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності цим Законом не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право виключно за власним рішенням у встановленому порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.
З 17 вересня 2019 року (з дня офіційного опублікування в «Офіційному віснику України», 2019, № 71) набрав чинності Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджений наказом Мінрегіону від 26.07.2019 № 169 (надалі Порядок № 169).
Починаючи з грудня 2021, до споживачів теплової енергії розповсюджуються Правила надання послуги з постачання теплової енергії» затверджені Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 (надалі Правила № 830).
Пунктом 42 Правил № 830 визначено, що споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку від 26 липня 2019 року № 169; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Відповідно до Порядку № 169 орган місцевого самоврядування створює своїм рішенням та затверджує склад постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі Комісія). Рішення Комісії оформлюється протоколом протягом п`яти робочих днів із дня проведення засідання Комісії та має рекомендаційний характер. Власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.
Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії.
Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника. Комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проєктної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів.
Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проекту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири / нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 3) - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.
Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення).
Отже, системний аналіз вищенаведених нормативних актів свідчить про те, що у період з 19.04.2017 до 17.09.2019 жодним нормативним актом не була передбачена можливість відключення окремих квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від мереж централізованого опалення.
В той же час акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води передбачено Порядком № 169, відповідно до якого відключення квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП можливо лише у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (на 10.12.2017) не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 11.11.2015 по справах № 6-1192ц15, № 6-1706ц15, від 25.11.2015 по справі № 6-2290ц15, від 19.08.2019 по справі № 226/1437/16-ц.
Таким чином, суд констатує, що відповідач здійснив переобладння нежитлових приміщень, належних йому на праві власності, у непередбачений чинними нормативно-правовими актами спосіб, що не може бути підставою для не отримання ним послуг, які надаються позивачем до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходяться спірні приміщення.
Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання визначаються Законом України «Про теплопостачання», який регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.
Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону, постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.
Згідно зі ст. 3 Закону відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Статтями 19, 24, 25 Закону передбачено, що споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Згідно зі ст. 24 Закону споживач теплової енергії зокрема має право на: вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами; отримання інформації щодо якості теплопостачання, тарифів, цін, порядку оплати, режимів споживання теплової енергії; отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів та стандартів. Основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів.
Взаємовідносини між позивачем, як теплопостачальною організацією, та відповідачем, як споживачем теплової енергії, на час виникнення та існування спірних відносин регулювались Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198 (надалі Правила), які є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії.
Відповідно до п. 3 зазначених Правил наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: межа балансової належності (відповідальності) - межа розподілу теплової мережі між теплопостачальною організацією і споживачем; межа продажу теплової енергії - сукупність точок теплової мережі, обладнаних вузлом обліку, на основі показів якого проводяться розрахунки за спожиту теплову енергію, або точка розподілу, визначена в договорі у разі відсутності такого вузла; споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору; тепловикористальнеобладнання - комплекс пристроїв, які використовують теплову енергію для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і технологічних потреб.
Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.
Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. У разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником (п. 5 Правил).
Згідно п. 14 Правил споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання, а відповідно до приписів п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. 
Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що теплопостачання у вказаний житловий будинок здійснюється позивачем у централізованому порядку, відповідач є споживачем послуг з централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом також встановлено, що договір між КП «Харківські теплові мережі» та ОСОБА_1 на придбання теплової енергії не укладався. Суд звертає увагу, що відсутність укладеного між сторонами договору не звільняє споживачів від оплати спожитої ними теплової енергії за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Разом з тим, суд зазначає, що позивач у позовній заяві просить стягнути заборгованість, яка виникла за період з 01.02.2019 по 30.11.2021, тобто за період бездоговірного споживання відповідачем теплової енергї. В обгрунтування своїх вимог позивач долучає: акти на підключення/відключення споживача за вказаний період за адресою: АДРЕСА_1 ; розрахунок нарахувань по ФО ОСОБА_1 за червень 2022 року, в якому міститься перерахунок із зазначенням періоду: 2 місяць 2019 - 11 місяць 2021 на суму 21 565,86 грн; Акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за червень 2022 року за особовим рахунком НОМЕР_1 від 30.06.2022, відповідно до якого вартість спожитої теплової енергії без достатніх правових підстав складає 21 565,86 грн.
Дослідивши зазначені вище докази, суд дійшов висновку, що вони не є достатніми для висновку про наявність підстав для стягнення заборгнованості за вказаний період.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність. Диспозитивність означає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша та друга статті 13 ЦПК України).
Зі змісту наведених статей вбачається, що доведення суми заборгованості є обов`язком особи, яка звертається до суду з вимогою про стягнення такої суми. Суд зобов`язаний перевірити наданий розрахунок на предмет дотримання у такому розрахунку вимог чинного законодавства та правильності арифметичних розрахунків.
Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за спірний період, позивачем у розрахунку за червень 2022 року по особовому рахунку НОМЕР_2 здійснено нарахування відповідачу заборгованості за спірний період (як перерахунок) за поставку теплової енергії, без зазначення щомісячних обсягів поставленої теплової енергії, а саме: за лютий 2019 - 1804,06 грн, за березень 2019 - 1484,94 грн, за квітень 2019 - 239,10 грн, за листопад 2019 - 242,89 грн, за грудень 2019 - 1715,00 грн, за січень 2020 - 980,48 грн, за лютий 2020 - 1690,76 грн, за березень 2020 - 1213,06 грн, за квітень 2020 - 286,06 грн, за листопад 2020 - 1052,08 грн, за грудень 2020 - 2234,82 грн, за січень 2021 - 2171,28 грн, за лютий 2021 - 2423,94 грн, за березень 2021 - 1765,03 грн, за квітень 2021 - 409,66 грн, за жовтень 2021 - 338,24 грн, за листопад 2021 - 1405,68 грн та за листопад 2021 - 108,78 грн.
Всього перерахунок становить: 13,80535 Гкал на суму 21 565,86 грн. Всього нараховано: Sпер.= 21 565,86 грн (з ПДВ). Всього по особовому рахунку НОМЕР_1 за червень 2022 року нараховано 13,805 Гкал на 21 565,86 грн.
Вказаний розрахунок не містить відомостей за якою адресою здійснювався перерахунок (розрахунок), по якій формулі здійсненні ці нарахування та не підтверджені окремі складові формули визначення кількості отриманої теплової енергії за спірний період.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що розрахунок кількості спожитої відповідачем теплової енергії за спірний період (2019-2021) виконаний позивачем відповідно до КТМ 204 України 244-94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні»
Разом із тим, ані в позовній заяві, ані в додаткових поясненнях позивачем не зазначені всі вихідні дані, котрі ним використовувалися під час визначення кількості спожитої відповідачем теплової енергії за вказаний спірний період, що унеможливлює перевірку його правильності.
Таким чином, належного щомісячного розрахунку заборгованості за спірний період з 02.2019 по 11.2021, з якого можливо було б встановити щомісячний обсяг спожитої теплової енергії у Гкал, застосований тариф, теплове навантаження, тощо, та перевірити правильність нарахувань теплового навантаження на опалення, вартості послуг за формулою, матеріали справи не містять.
Тому суд позбавлений можливості перевірити правильність здійсненних позивачем нарахувань за спірний період, і позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведений їх розмір.
Відповідно до Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.
Відповідно до п. 40 Правил споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію відповідно до умов договору та цих Правил.
Пунктом 1 ст. 3 ст. 20 Закону унормовано, що споживачі зобов`язані укласти договір на надання житлово-комунальні послуги, підготовлений виконавцем такої послуги на основі типового договору. Аналогічна норма закріплена і в ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а саме в пункті 1 частини 2 статті 7 Закону 2189-VIII.
Судом також встановлено, що на підставі частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1023), на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет було розміщено 31.10.2021 індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01 грудня 2021 року. Даний договір укладався сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Відповідно до п. 5 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021 (надалі - Договір), виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Згідно з п. 32 Договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Згідно п. 33 Договору, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
Відповідно до п. 34 Договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Після офіційного опублікування виконавцем (виробником) комунальної послуги на своєму офіційному сайті типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також після обстеження нежитлових приміщень 01.12.2021 року відповідач не виконав припис укласти індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії щодо належних йому на праві власності нежитлових приміщень, водночас, не припинив споживання зазначених послуг, отже, здійснював дії, що свідчать про укладення публічного договору приєднання до умов вказаного договору (ч. 7 ст. 26 ЗУ № 1875-IV та ч. 5 ст. 13 Закону України № 2189-VIII).
Таких висновків суд дійшов також з урахуванням норм статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Нормою статті 641 ЦК України встановлено, що пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Враховуючи встановлені вище обставини та норми діючого законодавства, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем укладено договір в порядку ст. ст. 633, 634, 638, 642 ЦК України про надання послуг з постачання теплової енергії на умовах типового договору, що був офіційно опублікований та розміщений на сайті позивача. Отже, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з теплопостачання. Крім того, суд наголошує, що договір про надання послуг з постачання теплової енергії не потребує обов`язкового двостороннього підписання письмової форми договору.
З мотивів, зазначених вище, суд відхиляє доводи відповідача в тій частині, що ним не здійснювались дії, направлені на укладення договору з позивачем, як на відсутність підстав для стягнення заборгованості за надані послуги.
Не укладення письмового договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідача як споживача від оплати відповідних послуг.
Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819 св 20, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19.
Під час розгляду справи про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги з постачання теплової енергії визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) комунальних послуг особам, які є її споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за надані послуги.
За встановлених судом обставин Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» у період з 01.12.2021 по 06.04.2023 надавались відповідачу послуги з теплопостачання, оплату за які він не вносив, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість , яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 з урахуванням наступного. 
Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирніому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , КП «Харківські теплові мережі» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів. Факт надання послуг у будинок за вказаний період підтверджується долученими позивачем актами на підключення/відключення, а саме: від 20.10.2021 року № 173/30752, від 24.10.2022 року № 173/32150, від 06.04.2023 року № 173/34032. Факт надання послуг саме відповідачу також підтверджується Актом обстеження ВНОТ/6708 від 01.12.2021, складеним представниками позивача за дорученням керівництва щодо теплоспоживання нежитлових приміщень, власником яких є відповідач, яким встановлено, що система опалення нежитлового приміщення цоколя S=97,2 кв.м. централізована, спільна з системою житлового будинку.
Відповідачу направлялось досудове повідомлення про необхідність сплати заборгованості за спожиту теплову енергію у строк, встановлений законом та повідомлено, що у разі несплати заборгованості КП «Харківські теплові мережі» буде змушене звернутися з позовом до суду.
На час розгляду справу вказана заборгованість відповідачем не погашена.
В запереченнях проти позову відповідач наголошує на недоведеності та необгрунтованості позовних вимог в цій частині. Зокрема, на недоведеності розміру заборгованості в цей спірний період, оскільки позивач не зазначив всі вихідні дані, котрі ним використовувались під час визначення кількості спожитої відповідачем теплової енергії, що унеможливлює перевірку його правильності.
З такими доводами суд не погоджується. В матеріалах справи міститься розрахунок позивача, виконаний позивачем за кожний місяць спірного період, в якому зазначена формула розрахунку та вказані всі вихідні дані для розрахунку за формулою. Крім того, позивачем долучений розрахунок теплового навантаження на опалення №ВКТ/695 від 24.12.2021, який використовувався для розрахунку вартості наданих за спірний період послуг, який виконаний з урахуванням чинного законодавства та вимог КТМ 204 України 244-94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні». 
Розрахунок теплового навантаження, який був виконаний відповідачем під час обстеження та складання розрахунку теплових втрат від ізольованих транзитних трубопроводів 19.02.2024 у присутності представників позивача, суд не бере до уваги, оскільки він був здійснений після подання позову до суду і не стосується спірного періоду.
Перевіривши правильність нарахування заборгованості за надані послуги, суд зазначає, що розрахунок заборгованості складає:
За січень 2022 року - всього по особовому рахунку № НОМЕР_3 нараховано:
1,42548 Гкал на 7430,21 грн,
За лютий 2022 року - всього по особовому рахунку № НОМЕР_3 нараховано:
1,06689 Гкал на 5917,10 грн,
За березень 2022 року - всього по особовому рахунку № НОМЕР_3 нараховано:
1,13101 Гкал на 6272,71 грн,
За квітень 2022 року - всього по особовому рахунку № НОМЕР_3 нараховано:
1,06689 Гкал на 1240,39 грн, 
За червень 2022 року - всього по особовому рахунку № НОМЕР_4 нараховано:
1,541 Гкал на 3780,86 грн.
За серпень 2022 року -всього по особовому рахунку № НОМЕР_4 нараховано:
0,093 Гкал на -261,73 грн.
За жовтень 2022 року - по особовому рахунку № НОМЕР_4 розрахунок містить
два періоди нарахувань по 14.10.2022 та з 15.10.2022. Рт.е.оп. становить - 0 ГКал.
Сума нарахувань по опаленню складає:
Sоп=Рт.е.оп.1*Тариф1 + Рт.е.оп.2*Тариф2= 0*5546,12 + 0*5546,12 = 829,75 грн.
Всього нараховано: Sоп.= 829,75 грн (з ПДВ). Всього по особовому рахунку
№ НОМЕР_3 за жовтень 2022 року нараховано 0,14961 Гкал на 829,75 грн.
Даний розрахунок за жовтень 2022 року судом не приймається, оскільки за вищенаведеною формулою він повинен дорівнювати "0", що не відповідає кінцевій сумі обрахунку (829,75 грн). 
За листопад 2022 року - всього по особовому рахунку № НОМЕР_3 нараховано:
0,79597 Гкал на 4414,55 грн.
За грудень 2022 року - всього по особовому рахунку № НОМЕР_3 нараховано:
1,16251 Гкал на 6447,42 грн.
За січень 2023 року - всього по особовому рахунку № НОМЕР_3 нараховано:
1,33545 Гкал на 7406,57 грн.
За лютий 2023 року - всього по особовому рахунку № НОМЕР_3 нараховано:
1,18968 Гкал на 6898,10 грн.
За березень 2023 року - всього по особовому рахунку № НОМЕР_3 нараховано:
0,78708 Гкал на 4365,24 грн.
За квітень 2023 року - всього по особовому рахунку № НОМЕР_3 нараховано:
0,08419 Гкал на 466,93 грн.
Такий розрахунок, крім періоду за жовтень 2022 року, суд вважає вірним, здійсненим з урахуванням теплового навантаження, середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді, та таким, що не викликає сумніву в його правильності. 
Таким чином, заборгованість відповідача за послуги з теплопостачання, яка підтверджена належним розрахунком, складає 54 078,35 грн, за період з 01.01.2022 року по 06.04.2023 року та підлягає стягненню з відповідача.
Щодо стягненння з відповідача заборгованості за абонентське обслуговування та обслуговування внутрішньобудинкових систем суд зазначає наступне.
Згідно з п. 11 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
При цьому, плата за абонентське обслуговування не може перевищувати граничний розмір, який визначається постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг». Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг.
Плата за абонентське обслуговування визначається виконавцем відповідної комунальної послуги (затверджується внутрішнім наказом підприємства) за планованими витратами на абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента (на місяць) і в рахунку на оплату послуг значиться окремим платежем.
Із п. 30 Індивідуального договору вбачається, що споживач вносить однію сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://hts.kharkov.ua/docs/2022_02_01_104_abonplata.pdf.
Відповідачу направлялися рахунки-фактури за абонентську плату. Проте, відповідач не здійснював плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 174,40 грн за період з 01.01.2022 року по 06.04.2023 року, що підлягає стягненню з відповідача. Доказів направлення рахунку за грудень 2021 року не встановлено, тому цей період суд не включає в період стягнення, в т.ч. і за послуги з теплопостачання.
Також, 01 липня 2022 року набрали чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01 червня 2022 року.
Згідно з п. 2 Публічних договорів, договір вважається укладеним між виконавцем та споживачами багатоквартирного будинку через 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця (https://www.hts.kharkov.ua), якщо протягом цього періоду власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, не повідомили виконавця про свою відмову від укладення договору.
Відповідно до п. 4 зазначених договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.
Згідно з п. 5 Публічних договорів виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 6 Публічних договорів технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води проводиться відповідно до переліку адрес будинків, зазначених у Додатку 1, та включає комплекс робіт, які визначені на підставі Правил утримання жилих будинків та прибудинкових території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлового комунального господарства від 17.05.2005 № 76, примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 № 150.
Пунктами 13, 14, 15 Публічних договорів передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послугу включається до єдиного рахунку на оплату послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за отримані послуги.
Згідно з пунктами 30, 31 Публічних договорів договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, цей договір вважається продовженим на черговий однорічний термін.
Вартість послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем зазначена у Публічному договорі з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та у Публічному договорі з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності (розміщені на сайті www.hts.kharkov.ua), а саме: 0,818 грн/кв. м - вартість послуги з технічного (у тому числі з аварійного) обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання (п. 11 Публічних договорів); 0,266 грн/кв. м - вартість послуги з технічного (у тому числі з аварійного) обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води (п. 11 Публічних договорів).
Таким чином, заборгованість відповідача за послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.01.2022 року по 06.04.2023 року складає 874,61 грн, та підлягає стягненню з відповідача. Період грудень 2021 року судом до стягнення не враховується, оскільки він не підтверджений належними доказами.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.01.2022 року по 06.04.2023 року за спожиту теплову енергю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії у розмірі 54 078,35 грн, за абонентське обслуговування у розмірі 174,40 грн, внутрішньобудинкове обслуговування у розмірі 874,61 грн та наявність підстав для їх задоволення на користь КП «ХТМ». В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з мотивів, наведених судом в мотивувальній частині.
Що стосується доводів про застосування позовної давності, то в цій частині суд зазначає, що заборгованість стягується судом за період, заявлений в межах позовної давності, тому підстави для її застосування відсутні.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).
Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції від 23.06.2023 року № 13657 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 684,00 грн.
Беручи до уваги, що позовні вимоги КП «ХТМ» підлягають частковому задоволенню, відтак, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог.
Так, 55 127,36 грн відповідає 71,11 % від заявленої ціни позову 77 522,97 грн, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (71,11 % від 2 684 грн становить 1 908,59 грн).
Керуючись ЗУ «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198, ст.ст. 525, 526, 549, 610, 612, 625, 634, 638, 642 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-78, 81, 247, 259, 263-265, 281 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місцезнаходження опалювального приміщння: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_6 , в ФХОУ АТ «Ощадбанк», МФО 351823, ЄДРПОУ 31557119, адреса: вул. Мефодіївська, буд. 11, м. Харків, 61037) вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2022 по 06.04.2023 в розмірі 54 078 (п`ятдесят чотири тисячі сімдесят вісім) грн 35 коп., плату за абонентське обслуговування в розмірі 174 (сто сімдесят чотири) грн 40 коп., плату за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання в розмірі 874 (вісімсот сімдесят чотири) грн 61 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місцезнаходження опалювального приміщння: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_6 , в ФХОУ АТ «Ощадбанк», МФО 351823, ЄДРПОУ 31557119, адреса: вул. Мефодіївська, буд. 11, м. Харків, 61037) судовий збір у розмірі 1 908 (одна тисяча дев`ятсот вісім) грн 59 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В. В. Щепіхіна