Справа № 420/37963/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд в складі:
Головуючої судді Бойко О.Я.,
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Болградської районної військової адміністрації Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання подати інформацію щодо позивача, як особи з інвалідністю внаслідок війни, вирішив адміністративний позов задовольнити.
І. Суть спору:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Управління соціального захисту населення Болградської районної військової адміністрації Одеської області, в якому просив суд:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення (розпорядження) управління соціального захисту населення Болградської районної військової адміністрації Одеської області № 1.10 про скасування ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни від 15.08.2025 року № 03/01-1451.
2. Зобов`язати управління соціального захисту населення Болградської районної військової адміністрації Одеської області подати інформацію до Єдиного державного реєстру ветеранів війни та до Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо ОСОБА_1 , як особи з інвалідністю внаслідок війни.
ІІ. Аргументи сторін
(а) Позиція Позивача
Представник позивача звертає увагу, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, безстроково, причина інвалідності: травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, серія 12 ААГ № 492907 від 22.05.2023. Позивач отримав статус особи з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується копією посвідчення ветерана війни серія НОМЕР_1 від 29.06.2023 року. Вказане посвідчення було видано Управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. 30.08.2023 року ОСОБА_1 було видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 , серія НОМЕР_3 . Листом Управління соціального захисту населення Болградської районної військової адміністрації Одеської області від 11.08.2025 року № 03/01-1383 ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність терміново в строк до 13.08.2025 надати до управління соціального захисту населення Белградської районної військової адміністрації Одеської області наступні документи; паспорт, посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни та інші документи, що підтверджують статус, за адресою: м. Болград, пр-т Соборний, 149 (каб. 104). Вказаний лист позивачу не було вручено до 13.08.2025, у зв`язку з чим жодних документів до управління соціального захисту населення Белградської районної військової адміністрації Одеської області він не надавав. Незважаючи на це, рішенням (розпорядженням) управління соціального захисту населення Болградської районної військової адміністрації Одеської області № 1.10 про скасування статусу особи з інвалідністю внаслідок війни від 15.08.2025 року було вирішено скасувати статус особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 з 15.08.2025 року, вилучити посвідчення ветерана війни сер. НОМЕР_1 від 29.06.2023 року та подати інформацію про особу, у якої вилучено посвідчення ветерана, до Міністерства у справах ветеранів України із дотриманням вимог законодавства у сфері охорони інформації з обмеженим доступом для внесення до Єдиного державного реєстру ветеранів війни та до Управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Позивач вказане рішення вважає неправомірним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.
(б) Позиція Відповідача
28.11.2025 року від Управління соціального захисту населення Болградської районної військової адміністрації Одеської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі. Представник зазначив, що ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу у складі діючої армії в період бойових дій (під час виконання інтернаціонального обов`язку) в Демократичній Республіці Афганістан, є учасником бойових дій, але постанова військово-лікарської комісії прийнята у формулюванні «Травма ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби», що свідчить про одержання травми, в період фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії. Законодавчі положення дають підстави для висновку про те, що інвалідність позивача не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а одержана внаслідок проходження військової служби, тому не може вважатися особою з інвалідністю внаслідок війни. Водночас, ОСОБА_1 підпадає під дію Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як військовослужбовець інвалідність, що настала внаслідок проходження військової служби та пов`язана з виконанням службових обов`язків (військовослужбовець, який став особою з інвалідністю). Відповідно до своїх повноважень рішення про надання та скасування статусу особи з інвалідністю внаслідок війни приймає структурний підрозділи з питань ветеранської політики обласних, Київської міської, районних державних (або військових) адміністрацій за місцем проживання особи, або структурний підрозділ на який покладено ці функції. У даному випадку, під час надання статусу ОСОБА_1 , Управлінням соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації було видане посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни помилково, тому за результатами перевірки Міністерством у справах ветеранів України прийнято рішення скасувати статус особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 . З урахуванням викладеного, відповідач не вбачає в своїх діях ознак протиправної поведінки, а тому вважає, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та такими, що підлягають залишенню без задоволення.
ІІІ Процедура та рух справи
17.11.2025 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, серія 12 ААГ № 492907 від 22.05.2023.
Відповідно до довідки акта медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААГ № 492907 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, безстроково. Причина інвалідності: Травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно зі свідоцтвом про хворобу № 942, виданим 30.06.1986 року, ОСОБА_1 , отримав травму під час виконання обов`язків військової служби. Крім цього в п. 10 Короткий анамнез – зазначено, що 22.01.1986 року ОСОБА_1 , отримав травму під час виконання завдання на території Демократичній Республіки Афганістан.
Відповідно до даних військового квитка НОМЕР_4 ОСОБА_1 виконував інтернаціональний обов`язок в ДРА у в/ч п.п. НОМЕР_5 та має право на пільги.
29.06.2023 року позивач отримав статус особи з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується копією посвідчення ветерана війни серія НОМЕР_1 від 29.06.2023 року. Вказане посвідчення було видано Управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради.
30.08.2023 року ОСОБА_1 було видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 , серія НОМЕР_3 .
Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.09.2025 року № С/7758 ОСОБА_1 проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) на території Республіки Афганістан, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, учасників бойових дій в період: з лютого 1985 р. по липень 1986 р.
Листом Управління соціального захисту населення Болградської районної військової адміністрації Одеської області від 11.08.2025 року № 03/01-1383 ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність терміново в строк до 13.08.2025 надати до управління соціального захисту населення Болградської районної військової адміністрації Одеської області наступні документи; паспорт, посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни та інші документи, що підтверджують статус, за адресою: м. Болград, пр-т Соборний, 149 (каб. 104).
Вказаний лист позивачу не було вручено до 13.08.2025, у зв`язку з чим жодних документів до управління соціального захисту населення Белградської районної військової адміністрації Одеської області він не надавав.
Незважаючи на це, рішенням (розпорядженням) управління соціального захисту населення Белградської районної військової адміністрації Одеської області № 1.10 про скасування статусу особи з інвалідністю внаслідок війни від 15.08.2025 року було вирішено скасувати статус особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 з 15.08.2025 року, вилучити посвідчення ветерана війни сер. НОМЕР_1 від 29.06.2023 року та подати інформацію про особу, у якої вилучено посвідчення ветерана, до Міністерства у справах ветеранів України із дотриманням вимог законодавства у сфері охорони інформації з обмеженим доступом для внесення до Єдиного державного реєстру ветеранів війни та до Управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Рішення про скасування статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 було прийнято за результатами перевірки Міністерством у справах ветеранів України щодо однакового застосування законодавства під час надання статусів, проведеної з 04.08.2025 по 07.08.2025 року.
18.09.2025 року представником ОСОБА_1 , адвокатом Крутоголовою О.О., було подано запит до відповідача щодо надання копій матеріалів перевірки та інших документів, які стали підставою для ухвалення відповідного рішення.
У відповідь на запит було отримано копію акта проведення перевірки від 07 серпня 2025 року № 7/2, зі змісту якого у розділі 9 цього акту зазначено вимоги щодо усунення порушень дотримання вимог щодо однакового застосування законодавства під час надання статусів (у разі виявлення порушень). Вказано, що у підпункті 1 пункту 8 Акту відсутні правові підстави для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 1 частини другої статті 7 Закону та визначено зміст вимог щодо усунення порушень, а саме: Наявні документи та причини інвалідності не відповідають нормам статті 7 Закону. Надати підтверджуючі документи, а у разі їх відсутності - скасувати статус.
Позивач вказане рішення вважає неправомірним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне, у зв`язку з чим звернулася до суду.
Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
IV. Джерела права та висновки суду
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХП (далі - Закон №3551-ХІІ).
Відповідно до статті 1 Закону №3551-XII закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа; військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що право на отримання статусу інваліда війни згідно з пунктом І частини 2 статті 7 Закону № 3551-ХІІ законодавець пов`язує з тим, що інвалідність сталася в період проходження служби при виконанні обов`язків військової служби, та наявністю обставин, що призвели до травмування чи захворювання.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в рішенні від 08 квітня 2014 року, справа № 21-45а14.
Відповідно до абзацу 2 пункту З постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» (наразі втратила чинність, втім діяла на час встановлення інвалідності позивачу) медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально- профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.
Відповідно до п. 12 Постанови № 1317 причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).
Таким чином, якщо особа отримала інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, така особа належить до інвалідів війни та має право на отримання відповідного посвідчення.
Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05,1994 року №302 зі змінами та доповненнями (далі - Положення №302).
Відповідно до пункту 10 Положення №302 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.
Аналіз наведених норм свідчить, що до інвалідів війни у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-ХІІ належать, зокрема, інваліди з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, причинний зв`язок яких пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби та встановлюється на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії.
Судом встановлено, що відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААГ № 492907, позивачу вже встановлена II група інвалідності, травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, інвалідність встановлена безстроково.
Крім цього, згідно зі свідоцтвом про хворобу № 942, виданим 30.06.1986 року, ОСОБА_1 , отримав травму під час виконання обов`язків військової служби. В пункті 10 Короткий анамнез, вказаного свідоцтва зазначено, що 22.01.1986 року ОСОБА_1 , отримав травму під час виконання завдання на території Демократичній Республіки Афганістан.
Отже, вказані вище обставини підтверджують, що виявлена у позивача травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби під час виконання завдання на території Демократичній Республіки Афганістан, а тому він має право на встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.
Саме поняття «обов`язків військової служби» невід`ємно пов`язане з пораненням, контузією, каліцтвом, захворюванням, одержаних під час захисту Батьківщини та виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), про що йдеться у ч. 1 ст. 7 Закону № 3551-ХІІ.
З огляду на викладене, дії відповідача щодо припинення статусу ОСОБА_1 , як особи з інвалідністю внаслідок війни є необґрунтованими та такими, що порушують його право на вказаний статус та пов`язаного з ним соціального захисту.
За таких обставин, суд вважає, що рішення (розпорядження) управління соціального захисту населення Болградської районної військової адміністрації Одеської області № 1.10 про скасування ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни від 15.08.2025 року є протиправним.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини.
Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).
Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі», заява № 10373/05, пункт 73).
Отже державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії», пункт 74).
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», пункт 58, «Ґаші проти Хорватії», заява № 32457/05, пункт 40, «Трго проти Хорватії», заява № 35298/04, пункт 67).
Держава має дотримуватись принципу «належного урядування», зміст якого, зокрема визначений у рішенні ЄСПЛ у Справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), прийняте 20.10.2011 року. Так, одним із критеріїв принципу «належного урядування» є, що потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Таким чином, суд приходить до висновку, що жодних неправомірних дій, з метою отримання вказаного статусу ОСОБА_1 не вчиняв, тож застосування до нього негативних наслідків, внаслідок скасування такого статусу є необгрунтованим та протиправним.
Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача.
VI. Розподіл судових витрат
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а отже розподіл судового збору у даній справі судом не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд –
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов задовольнити.
1.Визнати протиправним та скасувати рішення (розпорядження) управління соціального захисту населення Болградської районної військової адміністрації Одеської області № 1.10 про скасування ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни від 15.08.2025 року № 03/01-1451.
2.Зобов`язати управління соціального захисту населення Болградської районної військової адміністрації Одеської області подати інформацію до Єдиного державного реєстру ветеранів війни та до Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо ОСОБА_1 , як особи з інвалідністю внаслідок війни.
Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 : адреса; АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Управління соціального захисту населення Болградської районної військової адміністрації Одеської області: адреса; пр. Соборний, 149, м. Болград, Одеська область, 68702, ЄДРПОУ 03194766.
Суддя Оксана БОЙКО