ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3630/26 Справа № 176/1509/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Дніпро 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Пищиди М.М.
суддів: Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю.
за участю секретаря судового засідання – Літвінова І.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Cхідний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Cхідний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И Л А: 

У квітні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Cхідний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 14.05.1975 року по 01.04.1976 року він працював на Смолінській шахті Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на різних посадах у різних структурних підрозділах, у тому числі зі шкідливими умовами праці. 29.04.2014 року позивача звільнено з роботи. За час роботи на підприємстві позивач отримав хронічне професійне захворювання, надалі позивачу встановлено третю групу інвалідності та 60% втрати працездатності. Позивач вважає, що у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у порушенні нормальних життєвих зв`язків, позбавленні можливості реалізовувати свої звички та бажання, тривалий процес лікування, постійне відчуття фізичного болю, відчуття страждань, викликає у нього почуття незахищеності та тривогу.
Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 245 000,00 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання - задоволено частково.
Стягнуто з Державного підприємства«Східний гірничо-збагачувальнийкомбінат» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання грошові кошти у розмірі 200 000 гривень без утримання податків та інших обов`язкових платежів.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь держави судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп.
Не погодившись з вказаним рішенням суду Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до суду з апеляційною скаргою.
В обґрунтування апеляційної скарги Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.
Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки, виданої на ім`я позивача ОСОБА_1 , останній дійсно працював на ДП «СхідГЗК», а саме в період з 14 травня 1975 року по 01 квітня 1976 року, з 20 лютого 1986 року по 14 квітня 1987 року, з 02 жовтня 1995 року по 01 грудня 1995 року, з 09 серпня 2001 року по 29 квітня 2014 року. Звільнений 29 квітня 2014 року у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи, п.2 ст.40 КЗпП (а.с.17-18,1920,21).
Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 04 березня 2015 року було встановлено, що професійне захворювання ОСОБА_1 виникло за таких обставин: тривалий термін праці з важкими умовами праці, обумовленими технологічним процесом на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК» (а.с.22-23).
Згідно з п.7 акту Форми П-4 були встановлені діагнози: радикулопатія попереково-крижова (L5, S1), переважно зліва і шийна (С5, С6, С7) з помірними статико-динамічними порушеннями, больовим і м`язово-тонічним синдромами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФС першого ст.), остеоартрозом лівого ліктьового суглобу (ПФ першого ст.) та колінних суглобів (ПФ першого ст.); хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пило токсичний бронхіт першої ст., емфізема легенів першої ст.), група «А». ЛН першого ст.
Згідно п. 16 зазначеного акту професійне захворювання виникло за таких обставин: тривалий термін праці під впливом шкідливих виробничих факторів, обумовлених технологічним процесом на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК».
Згідно п. 17 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: запиленість повітря робочої зони: максимальна - 4,4 мг/м3, середня - 0,99 мг/м3; оксид заліза - 7,7 мг/м3; двоокис марганцю - 0,36 мг/м3; маса вантажу разова, що підіймається та переміщується, кг - до 40.
Відповідно до Довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10ААА № 251777 від 24 березня 2015 року, ОСОБА_1 при первинному огляді було встановлено третю групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності (а.с.11).
Відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 863408 від 24 березня 2015 року ОСОБА_1 при первинному огляді було встановлено третю групу інвалідності безтерміново. Зазначено про протипоказання роботи в умовах впливу вібрації, пилу, шуму (зворот. а.с.11).
Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою № 4636/1266 із медичної карти стаціонарної хворого від 10 грудня 2014 року (а.с. 9-10) та № 14/1200 із медичної карти стаціонарного хворого від 14 січня 2015 року (а.с. 24-25).
Медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» № 040 від 14.01.2015 року підтверджено наявність у позивача хронічних професійних захворювань (а.с. 12).
05 березня 2015 року між ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та ОСОБА_1 укладено договір про відшкодування моральної шкоди №18/21. Відповідно до зазначеного договору, на підставі заяви ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди в зв`язку з профзахворюванням, отриманим за час роботи на шахті ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», сторони узгодили одноразову грошову виплату ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок отриманих ним професійних захворювань у розмірі 1000 грн. Сторони узгодили, з чим погодився позивач, що ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» сплачує ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок отриманого ним професійного захворювання 1000 грн. Сторони дійшли згоди, що ОСОБА_1 відмовляється від будь-яких намірів стягнення на його користь інших сум в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» зобов`язується сплатити на користь ОСОБА_1 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок всіх отриманих профзахворювань, встановлених та можливо встановлених у майбутньому за реквізитами.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність спричинення позивачу моральної шкоди, провини відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків – стійкої втрати професійної працездатності у загальному розмірі 60%. Враховуючи обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, суд стягнув компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн, без утримання податків та інших обов`язкових платежів.
Однак, апеляційний суд не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність стягнення моральної шкоди, оскільки ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» було сплачено позивачу грошові кошти в сумі 1 000,00 гривень в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору від 05 березня 2015 року, суд зазначає наступне.
Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).
Тому, апеляційний суд не бере до уваги посилання відповідача на укладений між сторонами договір від 05 березня 2015 року про відшкодування моральної шкоди, оскільки його було укладено до встановлення у позивача стійкої втрати працездатності вперше рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи 24 березня 2015 року.
Встановлено, що позивачу встановлено 60 % втрати професійної працездатності.
Виходячи із наведених вище обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що розмір стягнутої судом моральної шкоди з відповідача ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» є необґрунтований та завищений та такий, що визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Виходячи з цих обставин, апеляційний суд, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, виникнення професійного захворювання, тривалості праці в умовах шкідливих факторів на підприємстві відповідача, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 200 000,00 грн до 120 000,00 грн.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до п.п. 164.2.14а статті 164 ПК України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).
Вказаним законом, зокрема, підпункт «а» підпункту 164.2.14 доповнено словами: «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом».
Таким чином, згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішенням, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, зокрема, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що до внесення змін до п.п.164.2.14а статті 164 ПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку також не включалися суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.
Таким чином, як податковим законодавством, чинним до внесення змін (23 травня 2020 року), так і чинним податковим законодавством суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди, завданої життю та здоров`ю, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Правовий висновок про те, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються суми на відшкодування шкоди, завданої платнику податку внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, викладено також у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 264/5681/17.
Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що за текстом Закону Україну «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», зокрема, підпункту «а» підпункту 164.2.14 (внесеного 23 травня 2020 року) поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав. Обмеження розміру моральної шкоди для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб, що в певній частині нівелює рішення суду, щодо захисту таких прав.
Разом з тим, правовідносини з нарахування, утримання та перерахування податків, зборів чи інших обов`язкових платежів знаходяться у площині публічних (податкових) відносин, а тому суд при вирішенні позову про стягнення грошової компенсації моральної шкоди відповідно до статті 23 ЦК України не вирішує питання про податки, збори чи інші обов`язкові платежі.
З урахуванням викладеного необґрунтованим є вирішення судом у даній цивільній справі питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в резолютивній частині рішення порядку його виконання про стягнення цієї суми «без відрахування податків та інших обов`язкових платежів».
Зазначені висновки містяться також у постанові Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі №235/3143/24 (провадження №61-14246св24).
Враховуючи вищевикладене оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом виключення у другому абзаці резолютивної частини словосполучення: «без утримання податків та інших обов`язкових платежів».
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Cхідний гірничо-збагачувальний комбінат» - задовольнити частково.
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2025 року змінити в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди, стягнутої з Державного підприємства «Cхідний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 , зменшивши її з 200 000,00 грн до 120 000,00 грн.
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2025 року - змінити, виключити у другому абзаці резолютивної частини словосполучення: «без утримання податків та інших обов`язкових платежів».
В решті, в оскаржуваній частині, рішення - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 13 травня 2026 року.
Повний текст постанови складено 14 травня 2026 року.

Судді