ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/565/26
3/609/164/2026
11 червня 2026 року 

Суддя Шумського районного суду Тернопільської області Харлан М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від СПД № 2 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , учня Шумського ПТУ, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,
за ч.1 ст.121, ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 
ВСТАНОВИВ:
Неповнолітній ОСОБА_1 23 травня 2026 року близько 17.25 год., в с. Бриків по вул. Українська, Кременецького району Тернопільської області керував транспортним засобом марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_3 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1(а) Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.
Окрім цього, неповнолітній ОСОБА_1 23 травня 2026 року близько 17.25 год., в с. Бриків по вул. Українська, Кременецького району Тернопільської області керував транспортним засобом марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_3 , із затонованими задніми ліхтарями, чим порушив вимоги п.31.4.3 Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч.1 ст.121 КУпАП.
Враховуючи, що по даним матеріалам про адміністративні правопорушення притягується до адміністративної відповідальності одна і та ж особа, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті, провадження у справах про адміністративні правопорушення № 609/565/26 (провадження №3/609/164/2026) та № 609/567/26 (провадження №3/609/165/2026) щодо неповнолітнього ОСОБА_1 підлягають об`єднанню в одне провадження.
В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_1 в присутності законного представника – матері ОСОБА_2 свою вину у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.121 та ч.2 ст.126 КУпАП визнав повністю, вказав, що обставини зазначені у протоколах відповідають дійсності.
Суд, роз`яснивши неповнолітньому ОСОБА_1 вимоги ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України, заслухавши його пояснення та пояснення законного представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у відповідності до положень ст.252 КУпАП, приходить до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п.2.1(а) Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно з диспозицією ч.2 ст.126 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Відповідно до п.31.4.3 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання (п.31.4.3 (ґ)).
Згідно з диспозицією ч.1 ст.121 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Судом встановлено, що окрім повного визнання неповнолітнім ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, його винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.2 ст.126 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у їх взаємозв`язку, а саме: даними, які містяться в протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №673651 від 23.05.2026р., ЕПР1 №673665 від 23.05.2026р., долученими до матеріалів справи відеодоказами записаними на DVD-R диск. 
Зазначені докази суд визнає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки вони містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі, та є такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення неповнолітнім ОСОБА_1 адміністративних правопорушень. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених в матеріалах справи обставин адміністративних правопорушень не вбачається, оскільки вони є повними, послідовними та повністю узгоджуються між собою.
За таких обставин, вважаю, що в діях неповнолітнього ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.121 та ч.2 ст.126 КУпАП.
Переконливих доводів, які б спростовували зазначений висновок суду і були підставами для закриття провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях неповнолітнього ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.2 ст.126 КУпАП, при розгляді справи не встановлено.
Згідно ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Під час розгляду справи суддею встановлено, що неповнолітній ОСОБА_1 , як на момент вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.2 ст.126 КУпАП, так і на момент розгляду даної справи перебуває у віці 17 років.
Згідно з ст.12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.
Згідно з положеннями ч.1 ст.13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, статтями 121-127, 130 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу (ч.2 ст.13 КУпАП).
За змістом ст. 24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.
Отже, враховуючи характер вчинених неповнолітнім ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, дані про його особу, ступінь вини, відсутність в матеріалах справи даних про притягнення неповнолітнього ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності раніше, вважаю, що за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.2 ст.126 КУпАП, до неповнолітнтого ОСОБА_1 необхідно застосувати, відповідно до п.2 ст.24-1 КУпАП, захід впливу у виді попередження.
На переконання суду, такий захід буде справедливим і достатнім для виховання правопорушника та попередження вчинення ним подібних та інших адміністративних правопорушень.
Частиною 1 ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. 
Враховуючи, що до неповнолітнього ОСОБА_1 не застосовується адміністративне стягнення, а застосовується захід впливу, підстави для стягнення судового збору в даному випадку відсутні.
Керуючись ст. ст. 13, 24-1, 245, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Об`єднати справи про вчинення неповнолітнім ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126 та ч.1 ст.121 КУпАП, а саме № 609/565/26 (провадження №3/609/164/2026) та №609/567/26 (провадження №3/609/165/2026)в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам № 609/565/26 (провадження №3/609/164/2026).
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.2 ст.126 КУпАП. 
На підставі ст.24-1 КУпАП застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 захід впливу у вигляді попередження.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області. 

Суддя:	  	М.  В.  Харлан