Провадження № 1-кп/679/77/2026
Справа № 679/255/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді   ОСОБА_1 ,
за участю секретаря с/з   ОСОБА_2 ,
прокурорів:   ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого   ОСОБА_5 ,
захисника    ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Наришкіно Урицького району Орловської області Російської Федерації, громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 ), який має повну загальну середню освіту, не працевлаштований, неодружений, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , – у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України,
ВСТАНОВИВ:
10 січня 2025 року у ОСОБА_5 виник прямий злочинний умисел на вбивство собаки породи тойтер`єр, яка тимчасово перебувала під його піклуванням за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» забороняється нанесення побоїв, травм, отруєння тварин. Відповідно до ст. 22 цього Закону забороняється бити, вбивати, отруювати чи калічити домашніх тварин.
Реалізуючи свій умисел, 10.01.2026 приблизно о 17:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання за вищевказаною адресою та нехтуючи існуючими правилами і нормами поведінки в суспільстві, відношенням до тварин, в порушення вимог ст.ст. 18, 22 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», маючи на утриманні собаку породи тойтер?єр і бажаючи загибелі вказаної тварини, вчинив активні дії, спрямовані на вбивство тварини.
Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його квартира розташована на сьомому поверсі багатоквартирного будинку, відчинив вікно, взяв на руки собаку породи тойтер?єр та із застосуванням жорстоких методів поводження з тваринами умисно викинув тварину з вікна даної квартири, тобто із значної висоти, бажаючи при цьому настання смерті собаки.
Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_5 , які завдали тварині мучення, фізичного болю і страждань, собаці спричинено тілесні ушкодження, що призвели до подальшої загибелі тварини.
У судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення не визнав та пояснив суду, що 10.01.2026 приблизно о 17 год. вони разом зі співмешканкою ОСОБА_7 перебували за їх спільним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживає з кінця травня 2023 року. Вони лежали і дивилися телевізор у залі на дивані. Того дня вони розпили 1,25 л пива на двох. Приблизно о 18 год. вони зазвичай вигулюють свою собаку. Собаку вони (хтось із них) зазвичай вигулюють зранку та ввечері, а іноді також в обід. Собака більшість часу проводить у спальні на ліжку, а зрідка у залі на кріслі. ОСОБА_5 періодично курить у спальні, в якій немає балкону, тому вони її провітрюють, відчиняючи вікно. Вікно відчиняється всередину. Того дня обвинувачений відчинив вікно і залишив його. Вони піднялися і почали збиратися, однак коли зайшли у спальню, то побачили, що собаки там не було, при цьому вікно в той момент було відчинено. Вони шукали собаку і в цей момент їм через домофон подзвонила якась жінка та повідомила, що в них випала собака. Хто саме дзвонив їм, обвинувачений не знає. Вони зі співмешканкою, яка взяла із собою рушник, спустилися вниз на перший поверх і побачили, що собака лежить біля батареї, а поряд із нею були незнайомі йому люди, які кричали на нього та звинувачували в тому, що він викинув і вбив собаку. Він казав їм щось типу: «Випала і випала, Земля не зупинилася». Спочатку він їм відповідав, а потім піднявся на пару сходинок вище. Він нахилився до собаки, але свідок ОСОБА_8 відштовхнув його і більше йому не дали підійти до неї. Згодом собаку забрали. Будь-яких неприязних відносин зі свідками обвинувачений не має, тому причини, з яких вони можуть його обмовляти, йому невідомі. Разом із цим хтось зі свідків знайомий з його сусідами, з якими він перебуває у неприязних відносинах. Коли він перебував у поліції, то не казав, що підкидав собаку. Собаку вони годували нормально, вона мала вагу 4 кг і у холодильнику лежить її корм. Собака проживала у його квартирі з квітня 2025 року. Наміру позбавляти собаку життя в нього не було. На його думку, собака вистрибнула на підвіконня і випала з вікна, яке було відчинено. З підлоги вона навряд чи могла застрибнути на підвіконня, а от з ліжка чи табуретки, яку вони періодично ставили біля підвіконня, цілком була здатна, оскільки на кухні собака з кутка застрибала на підвіконня. Чи стояла табуретка біля підвіконня того дня, він не пам`ятає. Від протягу вікно, на його думку, зачинитися не могло.
Під час судового розгляду цього кримінального провадження судом було досліджено зокрема наступні показання та документи:
- показання свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений доводиться їй рідним сином, який нещодавно, а саме у 2023 чи 2024 році виїхав з окупації (до цього моменту мешкав у м. Берислав) та проживав у належній свідку квартирі разом зі своєю співмешканкою. У сина зі співмешканкою була собака коричневого кольору, яка належала останній і жила в них протягом близько двох-трьох місяців. Собака часто стрибала на підвіконня, тому співмешканка сина поставила туди квіти, щоб собака не робила цього. ОСОБА_10 спала у спальні на ліжку сама, а годували її на кухні. ОСОБА_5 зранку і ввечері ходив гуляти із собакою, приїздив із нею до ОСОБА_9 у с. Старий Кривин, де свідок наразі проживає. Іноді собаку привозили і залишали у свідка на день-два (коли син йшов у ніч на роботу), однак скоро забирали її, бо син казав, що сумує за нею. Обвинувачений любив цю собаку. ОСОБА_5 є доброю людиною, ніколи не дозволяв собі бити котів чи собак, часто приносив різних тварин (ящірок, вужів та черепах) додому. Свідок вважає, що собака вистрибнула сама, оскільки ні син свідка, ні його співмешканка не могли викинути собаку з вікна. Син сказав їй, що не викидав собаку, навпаки – він намагався її спіймати, коли він курив і та випала з вікна, проте не встиг цього зробити. Співмешканка сина також сказала їй, що собака вистрибнула сама. Син є особою з інвалідністю третьої групи, оскільки йому вирізали печінку, наркотиків не вживає. Сама ОСОБА_9 також має трьох собак та десятьох котів;
- показання свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що є співмешканкою обвинуваченого і вони з липня 2025 року проживали разом. ОСОБА_10 на кличку ОСОБА_12 в неї з`явилася ще у травні-червні 2025 року, коли вона проживала із ОСОБА_13 , який дружив із ОСОБА_14 , якому належала ця собака. ОСОБА_15 попросив ОСОБА_16 забрати собаку до себе, бо ОСОБА_15 був на фронті, а собаку не було кому глядіти. Таким чином собака опинилася в неї. Скільки років собаці свідок не знає, але люди казали, що близько 13 років. Собаку годувала та вигулювала ОСОБА_11 , оскільки в неї було більше вільного часу, але іноді це робив ОСОБА_5 , здебільшого на вихідних. 10.01.2026 вони з обвинуваченим дивилися телевізор у залі, а собака перебувала у спільні. Наближався час вечірньої прогулянки із собакою і вони почали збиратися. Першим у спальню до собаки зайшов ОСОБА_5 , а свідок зайшла одразу за ним. Він стояв біля ліжка і був схвильований, оскільки собаки в кімнаті не було, а вікно було відчинене навстіж для провітрювання (хто того дня відчинив вікно вона не пам?ятає, але провітрювали квартиру вони регулярно, відкриваючи вікно на короткий проміжок часу). Вони подивилися у вікно і побачили, що собака лежить внизу. Було темно і велика відстань, тому вони не бачили, чи рухалася собака, однак вона не скавчала. Собака лежала біля дерева на снігу і поряд із нею нікого не було. ОСОБА_11 схопила рушник (щоб забрати собаку), вони вдягнулися і побігли вниз забрати собаку. Ще не встигнувши вийти з квартири, їм у домофон зателефонували і вони почули крики людей. Коли вони спустилися вниз, собаку вже занесли у під`їзд і біля неї на першому поверсі поряд із поштовими скриньками було скупчення людей (три-чотири людини), а сама собака лежала біля батареї та важко дихала, не рухаючись. Цих людей свідок не знає, вони звинувачували ОСОБА_11 із ОСОБА_5 в тому, що останні викинули собаку, проте свідок з обвинуваченим заперечували це і казали, що собака вистрибнула сама. Що саме вони говорили свідок вже не пам?ятає. Хтось із людей знімав все на камеру, а хтось сидів біля собаки. ОСОБА_11 до собаки не підпускали. Ці люди сказали, що вже домовилися і заберуть собаку до ветеринара. Оскільки люди були агресивно налаштовані по відношенню до свідка та обвинуваченого, ОСОБА_11 здалося це логічним. Із собакою вони гуляли двічі на день – приблизно у період часу з 08:00 год. до 08:30 год. зранку та з 17:30 год. до 18:30 год. ввечері. Того дня обвинувачений із собакою не гуляв. Собака мала поважний вік, тому іноді (зрідка) могла сходити в туалет у кімнаті, проте обвинувачений ставився до цього спокійно. Більшу частину спальні займає двоспальне ліжко і на підвіконня у спальні собака вистрибувала постійно, бо відстань між ліжком і підвіконням була незначною. Крім того, іноді вони ставили табуретку між ліжком і підвіконням, щоб було зручно займатися квітами, яких було три-чотири вазони. Собака завжди спала у спальні, їй там було зручно. Годували собаку вони на кухні, де стояли її миски, голодною вона ніколи не була. Того дня свідок з обвинуваченим цілий день були разом і пили пиво, а саме випили по чашці. Собака не заважала обвинуваченому і жодних негативних емоцій у нього не викликала, тому викинути її він не міг;
- свідок ОСОБА_17 , яка в судовому засіданні пояснила, що 10.01.2026 приблизно на початку шостої години вечора вони з чоловіком поверталися від свекрухи. Їй зателефонував знайомий ОСОБА_18 , який повідомив, що з вікна викинули собаку. У той момент вони з чоловіком стояли на касі в магазині, однак кинули все і побігли до будинку, де викинули собаку, зателефонувавши дорогою ветеринару. ОСОБА_19 чекав їх у четвертому під?їзді цього будинку, собака лежала на підлозі на рушнику біля стіни ліворуч та важко дихала. У під?їзді на той час перебували таксист, дідусь із другого поверху і його дружина, яка підійшла трохи пізніше. ОСОБА_17 за порадою ветеринара побігла в аптеку, де купила знеболююче. Коли вона приблизно через 10 хвилин повернулася і почала вводити собаці знеболююче, зверху по сходах спустилися обвинувачений зі співмешканкою, які були п`яними та поводили себе неадекватно, зокрема ОСОБА_5 сказав свідку: «Вколи так, щоб вона більше не прокинулася». Крім того, обвинувачений казав, що «собака поїла вазонки» та «вийшла погуляти із сьомого поверху», а також хотів додушити собаку. Свідок із чоловіком забрали собаку до себе додому і о 18:14 год. серце собаки зупинилося. Собака була худа і сліпа, лежала і відкривала рота, в неї були конвульсії, розірвана грудина і лопнув сечовий міхур – вона отримала травми, несумісні з життям. ОСОБА_17 має собак і кішок, тому обізнана з поведінкою цих тварин, зокрема їй відомо, що такі малі собаки не стрибають на підвіконня. Сусідка обвинуваченого ОСОБА_20 розповідала, що цю собаку неодноразово викидали на сходовий майданчик. Співмешканка обвинуваченого казала, що це не її собака – її дав на перетримку військовий, який потім зник безвісти. ОСОБА_21 розповів ОСОБА_17 , що він проходив повз будинок і почув писк собаки, а жінка, яка в той момент проходила поряд, сказала йому, що собаку викинули. Собака лежала посеред клумби на снігу приблизно за півметра до стіни будинку;
- показання свідка ОСОБА_22 , який у судовому засіданні пояснив, що вони з дружиною є волонтерами і допомагають тваринам. Якось ввечері вони поверталися додому і в цей момент його дружині зателефонував знайомий юрист, який повідомив про знайдену ледве живу собаку. Вони пішли до вказаного ним будинку, цей юрист зустрів їх та завів у під`їзд, де лежала маленька собака породи тойтер`єр і майже не ворушилася. Дідусь з другого поверху приніс рушник, щоб укрити собаку. Собака відкривала рота, скулила та здригалася, в неї були конвульсії, вона не піднімалася. Через 5-10 хвилин із верхнього поверху до них спустився обвинувачений, який перебував у нетверезому стані. Знайомий юрист розповів їм, що він прямував на день народження і проходив повз цей будинок, коли почув писк і побачив, що на снігу щось лежить, а жінка, яка проходила поряд, сказала, що собаку скинули з сьомого поверху. Обвинувачений у під`їзді казав, що він є власником собаки, яка «вийшла погуляти». Коли дружина свідка зателефонувала ветеринару, той сказав, що треба зробити укол, на що обвинувачений зауважив: «Вколи так, щоб не прокинулася». Юрист розповів їм, що обвинувачений хотів додушити собаку, проте юрист відігнав його. ОСОБА_22 разом із дружиною пішли в аптеку за ліками, а коли повернулися, на перший поверх вже також спустилася співмешканка обвинуваченого. Свідок із дружиною сварилися з обвинуваченим із приводу собаки, а дружина свідка знімала їх розмову на відео. Співмешканка обвинуваченого вибачалася за те, що так сталося, хотіла взяти собаку на руки і забрати її, однак вони не дали їй цього зробити з огляду на те, що тварина була травмована. ОСОБА_22 із дружиною забрали собаку до себе додому, де остання померла приблизно через 20 хвилин із моменту, як вони прийшли додому. Вони повідомили про це знайомому юристу та викликали поліцію, яка наступного дня забрала тіло собаки. Знайомі волонтери розповідали свідку та його дружині, що з того вікна раніше вже вилітали кішки, а також господарі вже якось довели до смерті велику собаку. Собака після падіння лежала неподалік від стіни будинку;
- показання свідка ОСОБА_23 , яка в судовому засіданні пояснила, що у січні 2026 року вона перебувала вдома сама за адресою: АДРЕСА_2 , відпочивала після дороги, оскільки тільки повернулася з-за кордону, та зідзвонилася зі своєю подругою ОСОБА_17 та повідомила їй, що вона приїхала, у зв`язку з чим запропонувала зустрітися, щоб поспілкуватися та вручити їй сувеніри. ОСОБА_17 відповіла, що вони з чоловіком йдуть до батьків останнього та планують побути в них, а потім обіцяла зателефонувати. За стіною у квартирі АДРЕСА_3 , де проживає обвинувачений, ОСОБА_23 чула гучну музику і розмови. Згодом свідок почула гучні істеричні жіночі крики за стіною і як гупають вхідні двері. Приблизно через сім хвилин до свідка зателефонувала ОСОБА_17 і повідомила, що в будинку свідка із сьомого поверху викинули собаку. ОСОБА_23 одразу зрозуміла, про яку собаку йде мова, оскільки щойно чула за стіною гучні крики сусідів, в яких мешкає собака. ОСОБА_17 повідомила, що вона у неї в під`їзді і попросила свідка спуститися на перший поверх. ОСОБА_23 пішла на перший поверх і побачила там працівників поліції, родину ОСОБА_24 , обвинуваченого зі своєю співмешканкою і ще одного сусіда. Чоловік ОСОБА_17 тримав собаку на руках у коробці, в яку свідок боялася дивитися. Обвинувачений у цей момент під час спілкування з ОСОБА_17 та працівниками поліції казав: «Так, я викинув собаку – і що ви мені за це зробите? Ви мене за це не покараєте». Свідок спитала у ОСОБА_17 , яка спілкувалася з поліцією, що робити, на що та відповіла: «Підеш зі мною до ветеринара». Оскільки ОСОБА_23 була в домашньому вбранні, вона пішла до себе перевдягнутися і повернулася за п`ять хвилин. Коли вони спустилася, зустріла сина, який повертався додому із санчатами, при цьому обвинуваченого та ОСОБА_24 там вже не було. Переживаючи за сина через обвинуваченого, вона попросила його подзвонити, коли той зайде у квартиру. До свідка підійшла співмешканка обвинуваченого ОСОБА_11 і сказала, що, на її думку, Білогорцеви пішли до ветеринара. Після цього вони вдвох пішли до ветеринара, проте там вже було зачинено. ОСОБА_11 хотіла потримати собаку на руках та бути поруч, поки та помирає, і просила свідка дати телефон ОСОБА_17 , однак та сказала, в неї немає із собою телефона, а на пам`ять номер вона не знає. Потім свідок пішла додому до ОСОБА_17 , і коли зателефонувала їй у домофон та повідомила, що собака щойно померла і вони не змогли її врятувати, а також попросила піднятися, оскільки їй була потрібна моральна підтримка. Коли свідок піднялася до них, ОСОБА_17 сказала, що собаку віднесли на балкон (тоді температура була до -20°С), щоб зберігалося тіло і її можна було поховати. ОСОБА_17 була дуже засмучена і чоловік втішав її. Потім вони почали спілкуватися із зоозахисниками і людьми, які опікуються тваринами, і ті порадили написати заяву в поліцію, після чого вони викликали поліцію і написали заяву. Обвинуваченого із собакою свідок бачила лише один чи два рази зранку, гуляла з твариною ОСОБА_11 . Собака була вихована і чемна, свідок не чула, щоб вдома собака гавкала. Проте за стіною ОСОБА_23 постійно чула, як ОСОБА_5 кричить на свою співмешканку ОСОБА_11 – у такі моменти собака могла гавкати;
- показання свідка ОСОБА_25 , який у судовому засіданні пояснив, що працює на посаді молодшого інспектора-кінолога ГУНП в Хмельницькій області. Собаки породи тойтер`єр мають невеликий зріст, вагу до п`яти кілограм і живуть приблизно 14-16 років. У 13 років собака цієї породи вважається літньою та зазвичай не є активною з огляду на вік. На думку свідка, стрибнути на відстань 85 см така собака не могла. На підвіконня без тумбочки така собака застрибнути також не здатна. Вистрибнути сама з вікна собака не могла, оскільки в будь-якому віці собака має інстинкт самозбереження;
 - показання свідка ОСОБА_26 , який у судовому засіданні пояснив, що 10.01.2026 він прямував до товариша на день народження. Проходячи між двома садочками та будинком жовтого кольору, він почув скавчання та запитав жінку, яка проходила поруч та йшла йому назустріч, звідки цей звук. Вона відповіла, що викинули собаку приблизно із сьомого-восьмого поверху і вказала у бік балкону, а також на собаку породи тойтер`єр, яка лежала в снігу біля дерева, що розташоване на відстані близько 3-3,5 м від будинку. Жінка швидко пішла. Свідок підійшов до собаки, в якої на животі була подряпина (вірогідно, зачепилася за гілки) і намагався скинути сніг, і в цей момент собака вкусила його за рукавицю. Він взяв собаку за спину – хребет був цілий. На вулиці був мороз, температура приблизно -20°С або -25°С. На снігу була кров. Від собаки був неприємний запах, хоча фекалій не було. Виглянув чоловік із другого поверху, в якого свідок спитав що сталося, на той відповів, що не знає, лише чув, що впала собака. Свідок попросив його скинути якийсь рушник, що укутати собаку. Чоловік скинув рушник і до розмови підключалася дружина цього чоловіка. Також свідок попросив чоловіка відкрити під`їзд, щоб занести туди собаку і зігріти її. Чоловік відкрив двері і свідок поклав собаку у під`їзді під батарею. Свідок зателефонував знайомому ветеринару, проте слухавку не взяли, тому він набрав грумеру. Згодом зверху по сходах із рушником у руках спустилися обвинувачений зі співмешканкою, які перебували у стані сильного сп?яніння і хиталися. Співмешканка обвинуваченого плакала і сказала, що це їх собака. Обвинувачений підійшов до собаки, взяв її лівою рукою за мордочку і почав казати: «Спатки, спатки», намагаючись її задушити. ОСОБА_26 відштовхнув обвинуваченого від собаки, в результаті чого між ними виник словесний конфлікт, який припинив чоловік із другого поверху. Свідок запитав в обвинуваченого: « ОСОБА_27 », на що той відповів: «Ну і що? Я і кота викинув, може ще когось викину – що ти мені зробиш?». Після цього свідок зрозумів, що обвинувачений викинув цю собаку. Обвинувачений намагався втекти, однак злякався і сам викликав поліцію, а саме зателефонував на «102» і повідомив, що його «зараз будуть бити екоактивісти». На місце події приїхало двоє працівників патрульної поліції та ввімкнули бодікамери. Під час розмови з поліцейськими обвинувачений не заперечував, що викинув собаку. ОСОБА_28 (грумер) збігала за медикаментами. ОСОБА_28 оглянула собаку і за порадою ветеринара зробила їй укол. Зі ОСОБА_28 був її чоловік, а також ще зібралися люди. Обвинувачений казав при цьому: «Вона вже стара, скільки їй там залишилося жити». Собака спочатку скавчала, потім просто відкривала і закривала рота, а згодом почала позіхати і засинати. Вони стояли там близько години. На думку свідка, собака не могла сама вистрибнути на підвіконня, оскільки собаки не стрибають вище холки, особливо маленькі штучні породи. Крім того, була велика відстань між вікном і тим місцем, де лежала собака, коли свідок їй знайшов – щоб вона там опинилася, мала бути «штовхальна сила». Якби собака оступилася і впала сама, вона б лежала прямо під будинком. На переконання свідка, собака також не могла сама вистрибнути з вікна. ОСОБА_17 знімала на відео собаку та розмову з обвинуваченим, який відмовився компенсувати їй витрати на знеболююче, яке вона придбала для собаки. Вночі приблизно о 03:00-03:30 год. ОСОБА_17 надіслала йому через соціальну мережу «Viber» повідомлення про те, що собака померла;
- показання свідка ОСОБА_29 , яка в судовому засіданні пояснила, що до неї зателефонувала ОСОБА_17 та попросила про допомогу, пояснивши, що собака вилетіла з вікна будинку АДРЕСА_4 . Ще до цього на тому ж місці якось викинули кошеня, яке свідок забрала і пролікувала;
- витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 12026244200000016 від 11.01.2026, зареєстрованого за заявою ОСОБА_17 за ч. 3 ст. 299 КК України, відповідно до якого 11.01.2026 приблизно о 01:09 год. до ВнП № 2 Шепетівського РУП надійшло повідомлення від ОСОБА_17 про те, що 10.01.2026 приблизно о 17:35 год. поблизу будинку № 19 по просп. Незалежності м. Нетішин Шепетівського району виявили собаку породи тойтер?єр віком 13 років з ознаками жорстокого поводження, яка в подальшому загинула (а.с. 93 т. 1);
- рапорт інспектора-чергового ВнП № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_30 від 11.01.2026, відповідно до якого 11.01.2026 о 13:50 год. під час моніторингу соціальної мережі «Facebook» було виявлено допис про те, що 11.01.2026 приблизно о 01:10 год. поблизу будинку № 19 м. Нетішин Шепетівського району ОСОБА_17 під час прогулянки виявила собаку тойтер?єр віком близько 13 років без ознак життя, яка, можливо, була викинута з вікна (а.с. 94 т. 1);
- рапорт старшого інспектора-чергового ВнП № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_31 від 10.01.2026, відповідно до якого 10.01.2026 приблизно о 17:38 год. до ВнП № 2 зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , повідомив про конфлікт із зоозахисниками, які звинувачують заявника у жорстокому поводженні з домашнім улюбленцем (собакою), та просив направити ДОП Чесновського. Під час реагування на вказане повідомлення було здійснено виїзд за вказаною адресою і після прибуття було встановлено, що між заявником та зоозахисниками виник конфлікт, що було врегульовано після приїзду поліції (а.с. 95 т. 1);
- рапорт інспектора-чергового ВнП № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_31 від 11.01.2026, відповідно до якого 11.01.2026 о 01:09 год. зі служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_17 про те, що до заявника зателефонував знайомий, який повідомив, що собаку породи тойтер?єр викинули з вікна будинку АДРЕСА_4 . Власники собаки (особи, в яких вона перебувала на утриманні) ОСОБА_5 та ОСОБА_32 перебували у стані алкогольного сп?яніння. Натепер собака перебуває за місцем проживання заявника, однак внаслідок отриманих травм собака загинула. Заявник очікує на приїзд поліції для написання письмової заяви. Після приїзду працівників поліції охорони на місце події стало відомо, що 10.01.2026 приблизно о 17:00 год. із сьомого поверху будинку АДРЕСА_4 зі слів заявника ОСОБА_32 та ОСОБА_33 викинули собаку породи тойтер?єр, внаслідок чого та загинула (а.с. 96 т. 1);
- заява директора Громадського об?єднання «Захист тварин «Плюшка» ОСОБА_34 від 12.01.2026 на адресу Нетішинського відділення поліції ГУНП в Хмельницькій області, відповідно до якої 10.01.2026 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що розташована на сьомому поверсі будинку, було вчинено акт особливої жорстокості щодо домашньої тварини, а саме за наявною інформацією ОСОБА_5 та ОСОБА_32 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, умисно викинули з вікна квартири стареньку собаку породи тойтер?єр вагою близько 4 кг віком приблизно 13 років. Внаслідок падіння з великої висоти тварина отримала множинні тяжкі тілесні ушкодження, несумісні з життям, та померла, не доїхавши до ветеринарної клініки. Після вчинення зазначених дій власники не надали жодної допомоги тварині, не вийшли з квартири, щоб перевірити її стан, залишили собаку помирати на руках у сторонніх осіб, що підтверджується відеозаписами, фотоматеріалами та показаннями очевидців. Собака була похилого віку, малого розміру та фізично не могла самостійно вистрибнути з вікна. На момент події температура повітря становила близько -12°С, що виключає можливість відкритих вікон. Характер травм, зафіксований на фото- та відеоматеріалах, свідчить про насильницькі дії людини, а не нещасний випадок. З огляду на це представник ГО просив невідкладно внести відомості до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 299 КК України, та розпочати досудове розслідування за фактом жорстокого поводження з твариною (а.с. 97-98 т. 1);
- протокол прийняття заяви ОСОБА_17 про кримінальне правопорушення від 11.01.2026, відповідно до якої 10.01.2026 приблизно о 17:00 год. ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , перебуваючи у п?яному вигляді за адресою: АДРЕСА_1 , з вікна сьомого поверху викинули собаку породи тойтер?єр, яка загинула (а.с. 99 т. 1);
- протокол огляду місця події від 11.01.2026, відповідно до якого з дозволу ОСОБА_17 за місцем проживання останньої за адресою: АДРЕСА_5 було проведено огляд трупу собаки. Труп собаки, закутаної у двох рушниках, розташований на картонці на столі в одній із кімнат вказаної квартири. Під час огляду трупу собаки в останньої наявне трупне заклякання, на дотик труп собаки холодний, оскільки перебував на балконі вищевказаної квартири. На момент огляду ОСОБА_17 перенесла труп собаки у кімнату, поклавши його на стіл. Собака жіночої статі чорного забарвлення, лапи і морда собаки світлого забарвлення. Між задніми лапами у нижній частині живота наявні засохлі рідини бурого кольору. Рот собаки трохи відкритий, очі також відкриті. Собака лежить на лівому боці, передні лапи випрямлені, задні лапи напівзігнуті. На дотик череп собаки цілий. На шиї собаки наявний нашийник жовтого кольору із синьою вставкою. Собака породи тойтер?єр і має невеликий розмір, а саме довжиною близько 40 см. Після огляду собака була вилучена працівниками поліції (а.с. 102, 103-110 т. 1);
- протокол огляду від 11.01.2026, під час якого було оглянуто місце, де було знайдено собаку у безпорадному стані, а саме ділянку місцевості біля багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_4 . Під час огляду встановлено, що з правого боку фасаду будинку (якщо рахувати по фасаду будинку) навпроти вікна квартири, розташованої на сьомому поверсі, в якій проживає ОСОБА_5 , на відстані приблизно 2,20 м від стіни будинку на поверхні землі, вкритої снігом, під деревом поблизу нього виявлено місце, де була знайдена собака. На поверхні снігу в зазначеному місці наявні сліди деформації снігового покриву у вигляді заглиблення (а.с. 111-114 т. 1);
- протокол патолого-анатомічного розтину від 12.01.2025, відповідно до якого завідувачем протиепізоотичного відділу Хмельницької державної регіональної лабораторії Держпродспоживслужби ОСОБА_35 , провідним лікарем-епізоотологом ОСОБА_36 та завідувачем відділу з реєстрації патологічного/біологічного матеріалу ОСОБА_37 було проведено розтин собаки чорно-рудого кольору породи тойтер?єр жіночої статі віком 13 років, яка загинула 10.01.2026, за результатами якого було виявлено розриви внутрішніх органів та внутрішню кровотечу. Загибель тварини сталася внаслідок розриву внутрішніх органів внаслідок механічного пошкодження, що призвело до внутрішньої кровотечі (а.с. 117, 118-125, 126, 127-142 т. 1);
- протокол обшуку від 15.01.2026, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15.01.2026, відповідно до якого під час обшуку помешкання квартири за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено добровільно видані ОСОБА_11 два мобільних телефона, які були у користуванні ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , а саме належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Redmi A3» моделі «23129RN51X» (IMEI-1: НОМЕР_2 ; IMEI-2: НОМЕР_3 ) з паролем «1111» та належний ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Redmi Note 9 Pro» сірого кольору з паролем «6359». Крім того, було вилучено дві миски рожевого і темно-рожевого кольору, які стояли на кухні і з яких (зі слів ОСОБА_11 ) годували собаку. Зазначені мобільні телефони і миски в подальшому було визнано речовими доказами. Також під час обшуку у спальній кімнаті було проведено заміри ліжка, ширина якого склала 166-167 см, а висота – 40 см. Вікно у спальній кімнаті відчиняється всередину до себе та повертається відносно себе у правий бік. Відстань між краєм ліжка до початку підвіконня становить 60-80 см, ширина підвіконня складає 25 см. Вікно спальні відчиняється двома варіантами, зокрема повністю та на провітрювання. Довжина підвіконня становить 130 см. На підвіконні наявні вазони. Висота до підвіконня складає 85 см. Висота батареї, що розташована під вікном, складає 43 см. Ширина козирка вікна складає близько 14 см. У квартирі наявний балкон, вхід на який здійснюється із зали квартири. Балкон типовий без вікон. Висота плити балкона складає 110 см, ширина – 9 см. Балкон зачиняється дерев?яними міжкімнатними дверима (а.с. 165-167, 168-177, 178 т. 1);
- протокол огляду відео від 17.01.2026, відповідно до якого було оглянуто компакт-диск DVD-R із відеофайлами у кількості чотирьох штук, а саме відеозаписами собаки, місця, де її було знайдено, а також розмови з ОСОБА_5 та ОСОБА_11 у під?їзді будинку, – який у подальшому було визнано речовим доказом. Так, під час перегляду першого відеозапису на ньому зафіксовано особу жіночої статі, яка повідомляє, що собаку викинули із сьомого поверху, також жінка відображає стан собаки. Собака на момент запису вказаного відео жива, про що свідчить наявність у неї руху. На другому відеозаписі зафіксовано, як особа жіночої статі повідомляє про те, що собака померла. На третьому відеозаписі зафіксовано, як особа чоловічої статі відтворює місце події, зокрема де було виявлено собаку у безпорадному стані, а саме поруч із деревом. Чоловік також повідомляє, що собаку було виявлено на місці, де наявна рідина червоного кольору. На четвертому відеозаписі зафіксовано ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , яка повідомляє про те, що здійснювала догляд за собакою, а ОСОБА_5 у цей час каже ОСОБА_11 , щоб вона нікому нічого не пояснювала. Всі відеозаписи не містять позначок дати та часу (а.с. 181, 182, 183-189 т. 1);
- протокол огляду відео від 19.01.2026, відповідно до якого було оглянуто компакт-диск DVD-R (отриманий на запит слідчої від Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Хмельницькій області) із відеофайлом, а саме відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої у фоє відділення поліції № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області у період часу з 12:00 год. по 13:00 год. 11.01.2026, – який у подальшому було визнано речовим доказом. На відеозаписі зафіксовано, як 11.01.2026 о 12:22 год. у приміщенні фоє відділення поліції № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області перебуває оперативний працівник ВнП № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції ОСОБА_38 та ОСОБА_5 , який сидить у кріслі. Під час розмови працівник поліції двічі запитує у ОСОБА_5 «серйозно підкинув?», на що ОСОБА_5 відповідає: «Так». Під час розмови ОСОБА_5 зателефонувала невідома особа, який повідомив останній: «Короче, у мене є собака, я її просто взяв підкинув, і сказали, що я вбив собаку», після чого обвинувачений повідомляє, що собака зламала йому вазони (а.с. 190, 191-193, 194);
- довідка слідчої СВ Відділення поліції № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_39 від 22.01.2026, відповідно до якої згідно з інформацією, розміщеною у публічному доступі на вебсайті «Sinoptik.ua», 10.01.2026 у м. Нетішин температура повітря у період часу з 15:00 год. по 18:00 год. становила від -12°С до -14°С (і відчувалася як від -19°С до -21°С), а швидкість вітру – від 4,1 м/с до 3,8 м/с (а.с. 195-196 т. 1).
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід правильно кваліфікувати за ч. 3 ст. 299 КК України як жорстоке поводження з твариною, що належить до хребетних, яке призвело до загибелі тварини, вчинене активним способом.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повністю доведена, оскільки підтверджується дослідженими судом доказами як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку один з одним.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого, його співмешканки ОСОБА_11 та матері ОСОБА_9 , допитаних в якості свідків, у частині того, що собака випала з вікна сама, застрибнувши на підвіконня, і ОСОБА_5 не мав наміру її вбивати, оскільки це спростовується наступними доказами: 
- показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_22 та ОСОБА_26 , які пояснили, що коли вони намагалися надати собаці допомогу у під?їзді будинку, ОСОБА_5 здійснив спробу її додушити та коментував введення медичного препарату словами: «Вколи так, щоб вона більше не прокинулася»;
- показаннями самої ОСОБА_9 , зі слів якої останній розповів їй, що намагався спіймати собаку, коли та вистрибнула, проте не встиг цього зробити (у той час як сам обвинувачений у судовому засіданні вказав, що на той момент, коли він зайшов у спальню, щоб забрати собаку на прогулянку, її у кімнаті вже не було); 
- показаннями свідка ОСОБА_23 , яка є сусідкою обвинуваченого та чула за стіною істеричний крик співмешканки останнього незадовго до того, як їй зателефонувала ОСОБА_17 і повідомила про те, що в будинку ОСОБА_23 викинули з вікна собаку, а пізніше у під`їзді обвинувачений сказав: «Так, це я викинув собаку – і що ви мені за це зробите?»;
- протоколом обшуку від 15.01.2026, відповідно до якого відстань між краєм ліжка до підвіконня у спільні обвинуваченого становить 60-80 см, а висота підвіконня складає 85 см;
- показаннями свідка ОСОБА_25 , який протягом тривалого часу працює кінологом і повідомив, що будь-яка собака має інстинкт самозбереження і не стане безпричинно стрибати у вікно, при цьому невелика собака породи тойтер?єр літнього віку не могла самостійно застрибнути з ліжка на підвіконня з огляду на значні для її фізичних можливостей відстань і висоту;
- протоколом огляду від 11.01.2026, відповідно до якого собаку було знайдено ОСОБА_26 на відстані приблизно 2,20 м від стіни будинку, що (з урахуванням легкого вітру зі швидкістю не більше 4,1 м/с) робить вкрай малоймовірною версію обвинуваченого щодо випадіння собаки з вікна;
- довідкою слідчої від 22.01.2026, відповідно до якої температура за вікном на момент події злочину становила від -12°С до -14°С, що ставить під сумнів показання обвинуваченого щодо того, що у спальні квартири вікно було відчинено навстіж для провітрювання, особливо з урахуванням того, що (зі слів самого обвинуваченого та його співмешканки – свідка ОСОБА_11 ) на цьому ж підвіконні стояли вазони з квітами, для яких навіть короткочасне перебування за такої температури є очевидно згубним.
Крім іншого, суд вважає алогічними показання обвинуваченого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_11 у частині того, що вони, знаючи про те, що собака більшість часу проводить у спальні та регулярно вистрибує на підвіконня, залишали у цій кімнаті відкритим навстіж вікно, а також ставили до підвіконня табурет. 
Також суд критично ставиться до показань обвинуваченого в частині того, що він не може пригадати, чи стояла у день події інкримінованого йому злочину біля підвіконня табуретка, позаяк з огляду на викладену ним версію подій це перше, на що він мав звернути увагу, коли зрозумів, що собака випала (або могла випасти) з вікна.
Незважаючи на те, що доданий до протоколу обшуку від 15.01.2026 диск під час спроби його відтворення у судовому засіданні не містив будь-яких відеофайлів, суд не вбачає підстав визнавати відомості з відповідного протоколу недопустимими доказами з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 20.06.2024 у справі № 164/431/20, позаяк сторона захисту жодним чином не оспорювала результатів слідчої дії (зокрема факт вилучення мобільних телефонів та собачих мисок, а також здійснені заміри). Відповідна слідча дія була проведена на підставі ухвали слідчого судді за участю двох понятих, яким було роз`яснено процесуальні права та обов`язки, і про допит яких у судовому засіданні сторона захисту клопотання не заявляла. 
Водночас суд не бере до уваги відомості з протоколу огляду відео від 19.01.2026, оскільки під час спроби відтворення доданого до цього протоколу диску у судовому засіданні останній не містив будь-яких відеофайлів, у той час як обвинувачений у судовому засіданні категорично заперечував, що він говорив у поліції про те, що підкидав собаку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» № 3447-IV від 21.02.2006 жорстоке поводження з тваринами – знущання над тваринами, у тому числі безпритульними, що спричинило їх мучення, завдало їм фізичного болю, страждань, у тому числі спричинило тілесні ушкодження, каліцтво чи загибель, нацьковування тварин одна на одну та на інших тварин, вчинене з хуліганських чи корисливих мотивів, залишення тварин напризволяще, а також інші порушення правил утримання, поводження та транспортування тварин. 
Отже, саме по собі жорстоке поводження з тваринами (з огляду на його законодавче визначення) включає в себе дії, що спричиняють їм мучення, завдають фізичного болю, страждань, у тому числі тілесні ушкодження, каліцтво чи загибель. На думку суду, в даному випадку з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини відсутні підстави визначати дії обвинуваченого як такі, що вчинені з особливою жорстокістю.
Під особливою жорстокістю слід вважати умисну дію (або бездіяльність), що супроводжує або наступає за насильницьким злочином, є необов?язковою для його вчинення і настання звичайних для злочину наслідків, що полягає в заподіянні додаткового, як правило, тяжкого фізичного або психічного страждання, тобто винний усвідомлює, що він вчиняє діяння, які є надмірними для досягнення злочинного наслідку та обирає спосіб вчинення злочину, який охоплює діяння зайві (надмірні) для позбавлення життя.
Так, стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження того, що обвинувачений, викидаючи собаку з вікна квартири з метою позбавити її життя, свідомо бажав не лише вбити собаку, а й того, щоб вона відчувала додаткові страждання, які не були б необхідними для настання її смерті.
Відповідні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06.06.2019 у справі № 683/2620/17. 
За таких обставин, суд вважає за необхідне виключити з формулювання обвинувачення посилання на вчинення обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення з особливою жорстокістю (особливо болючим способом). 
При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 судом не встановлено обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого. 
Прокурор під час судових дебатів зазначив, що наявна обтяжуюча обставина у вигляді вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп?яніння. Проте у правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 138/2748/18 наголошується, що визнання в якості обтяжуючої обставини такої, що не висувалася за змістом обвинувального акту, не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України. Отже, позаяк за формулюванням обвинувачення ОСОБА_5 не інкримінується вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп?яніння (і така обставина не зазначається як обтяжуюча покарання), судом не вбачається підстав для врахування такої обставини як обтяжуючої покарання підсудного.
Як особа обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працевлаштований (з 07.11.2025 по 13.01.2026 працював у ТОВ «Ліс Транс Сервіс» на посаді підсобного працівника), неодружений, є особою з інвалідністю третьої групи з дитинства.
Відповідно до ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом?якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Суд також враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 570/3743/15-к, відповідно до якого покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Враховуючи ступінь тяжкості та характер суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, його наслідки у вигляді загибелі тварини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, беручи до уваги думку прокурора, який вважав за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на п?ять років, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 299 КК України на мінімальний строк (без конфіскації тварини, яка загинула), що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. 
Оскільки суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально, з метою недопущення ухилення обвинуваченого від призначеного покарання та забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовуються.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.
Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України наступним чином: 1) оптичний диск із відеозаписом виклику на допомогу, наданий потерпілим ОСОБА_40 – залишити в матеріалах кримінального провадження; 2) оптичний диск із відеозаписом із нагрудного реєстратора ДОП ВПД № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_41 – залишити в матеріалах кримінального провадження; 3) мобільний телефон марки «Redmi» моделі «Redmi A3 Note 9 Pro» (IMEI-1: НОМЕР_4 ; IMEI-2: НОМЕР_5 ), що переданий ОСОБА_11 – залишити останній; 4) мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi A3» (23129RN51X) (IMEI-1: НОМЕР_2 ; IMEI-2: НОМЕР_3 ), що переданий ОСОБА_11 – залишити останній для передачі ОСОБА_5 ; 5) миску рожевого кольору та миску темно-рожевого кольору, що перебувають у кімнаті зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області – передати ОСОБА_11 ; 6) диск із відеозаписами із соцмережі «Facebook» у загальнодоступних групах, зокрема відеозаписи собаки, місця, де її було знайдено, а також розмови з ОСОБА_5 та ОСОБА_11 у під?їзді будинку – залишити в матеріалах кримінального провадження; 7) диск із відеозаписом із камери відеоспостереження, розташованої у фоє Відділення поліції № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області у період часу з 12:00 год. до 13:00 год. 11.01.2026 – залишити в матеріалах кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 84-86, 91, 94, 100, 337, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років без конфіскації тварини.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили, зарахувавши у нього строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з 14.01.2026 по день набрання цим вироком законної сили.
Застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою – залишити до набрання вироком законної сили.
Речві докази: 1) оптичний диск із відеозаписом виклику на допомогу, наданий потерпілим ОСОБА_40 – залишити в матеріалах кримінального провадження; 2) оптичний диск із відеозаписом із нагрудного реєстратора ДОП ВПД № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_41 – залишити в матеріалах кримінального провадження; 3) мобільний телефон марки «Redmi» моделі «Redmi A3 Note 9 Pro» (IMEI-1: НОМЕР_4 ; IMEI-2: НОМЕР_5 ), що переданий ОСОБА_11 – залишити останній; 4) мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi A3» (23129RN51X) (IMEI-1: НОМЕР_2 ; IMEI-2: НОМЕР_3 ), що переданий ОСОБА_11 – залишити останній для передачі ОСОБА_5 ; 5) миску рожевого кольору та миску темно-рожевого кольору, що перебувають у кімнаті зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області – передати ОСОБА_11 ; 6) диск із відеозаписами із соцмережі «Facebook» у загальнодоступних групах, зокрема відеозаписи собаки, місця, де її було знайдено, а також розмови з ОСОБА_5 та ОСОБА_11 у під?їзді будинку – залишити в матеріалах кримінального провадження; 7) диск із відеозаписом із камери відеоспостереження, розташованої у фоє Відділення поліції № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області у період часу з 12:00 год. до 13:00 год. 11.01.2026 – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня його проголошення, а обвинуваченим – у той же строк із моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя       ОСОБА_1