КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/2922/25
провадження № 2-ап/340/8/26 
Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
ВСТАНОВИВ:
До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (надалі – відповідач), у якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , щодо не призначення службового розслідування за фактом травми, отриманої ОСОБА_1 06.08.2022;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 призначити службове розслідування за фактом травми, отриманої ОСОБА_1 06.08.2022.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 та 06.08.2022 під час виконання військового обов`язку в районі АДРЕСА_1 отримав поранення внаслідок вибуху снаряду, що підтверджується медичними документами. 
Вказує, що Військова частина НОМЕР_2 , будучи обізнаною про факт отримання ним поранення, протиправно не провела службове розслідування щодо обставин його травмування, не встановила причинної зв`язку поранення з виконанням обов`язків військової служби та не оформила належні документи, необхідні для підтвердження отримання поранення під час захисту Батьківщини. Внаслідок такої бездіяльності позивач позбавлений можливості отримати довідку про обставини травми за формою, передбаченою додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, що у свою чергу, унеможливлює подальше оформлення документів, необхідних для видання наказу про виплату йому додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн у зв`язку з пораненням, отриманим під час виконання військового обов`язку. З цього приводу неодноразово звертався через представника із адвокатськими запитами до Військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_1 та НОМЕР_3 , до якої був відряджений у спірний період, з метою отримання інформації та документів щодо обставин поранення та проведення службового розслідування. Однак з отриманих відповідей убачається, що відповідне службове розслідування фактично не проведене, документи про поранення не оформлені.
З цих підстав просить позов задовольнити.

09.05.2025 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.
26.05.2025 ухвалою суду у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій повернуто позивачу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.10.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 скасовано та прийнято нову постанову. Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду – задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду та направлено справу до Кіровоградського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.
05.01.2026 матеріали адміністративної справи №340/2922/25 надійшли до Кіровоградського окружного адміністративного суду.
09.01.2026 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Витребувані докази у Військової частини НОМЕР_1 .
11.05.2026 до суду надійшло клопотання про долучення доказів, в якому зазначено, що Військова частина НОМЕР_2 у зв`язку з проведеними додатковими організаційними заходами у Силах територіальної оборони Збройних Сил України, втратила статус окремої військової частини і є лінійним підрозділом з прямим у тому числі і фінансовим підпорядкуванням Військовій частині НОМЕР_1 . До заяви додано копію витягу з директиви Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України №Д-22/ДСК від 22.05.2025.
18.05.2026 ухвалою суду замінено у справі №340/2922/25 відповідача – Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на правонаступника - Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

08.05.2026 від відповідача надійшли витребувані судом докази, однак правом на подання суду відзиву на позовну заяву не скористався. Жодних заяв, повідомлень про причини такого неподання, їх поважності та/або неможливості подання у строк, встановлений судом, від відповідача на адресу суду (у тому числі електронну) не надходило. 
Відтак, відповідно до частини шостої статті 162 КАС України суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами. 

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді водія стрілецького взводу стрілецької роти.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 11.07.2022 №149 позивача було відряджено до Військової частини НОМЕР_3 (60опбр) з 11.07.2022 до окремого розпорядження зметою виконання бойових (службових) завдань у польових умовах.
Перебуваючи у відрядженні ОСОБА_1 отримав поранення.
Згідно з випискою із медичної картки стаційного хворого №1360 КП «Апостолівська міська лікарня Апостолівської міської ради», позивач перебував на стаційному лікуванні з 06.08.2022 по 12.08.2022 з діагнозом: «Мінно-вибухова травма. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Акубаротравма».
У період з 22.03.2024 по 31.10.2023, 23.11.2023 по 04.12.2023 та з 26.11.2024 по 06.12.2024 позивач перебував на стаційному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Світловодська центральна районна лікарня» Світловодської міської ради, що підтверджується виписками із медичної карти №1319, № 5191 та №6623. 
Також позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності та надано статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_6 ).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №21 від 21.01.2023 на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 19.01.2023 № 3-РС, солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за сімейними обставинами та з 21.01.2023 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
08.04.2023 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_2 із заявою, у якій просив назначити службове розслідування за фактом отримання ним поранення (контузії) 06.08.2022 та видати довідку про обставини травми відповідно до Додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402.
Також, представник позивача неодноразово зверталася з адвокатськими запитами до військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_1 та НОМЕР_3 щодо надання інформації щодо проведення службового розслідування за фактом поранення позивача, копії документів, які підтверджують обставини його травмування, а також просила вжити заходів для оформлення довідки про обставини травми.
Листом від 09.02.2024 №207 Військова частина НОМЕР_2 повідомила представнику позивача, що ОСОБА_1 дійсно отримав акубаротравму внаслідок вибуху снаряду у ході виконання військового обов`язку поблизу АДРЕСА_1 під час виконання бойового завдання. Разом з тим, на момент отримання поранення військовослужбовець перебував у розпорядженні Військової частини НОМЕР_3 . Тому для виплати грошової винагороди за період лікування та відпустки військова частина НОМЕР_3 має надати: витяги з журналів бойових дій військової частини та безпосередньо підрозділу в яких перебував ОСОБА_1 , та копію наказу про результати службового розслідування за фактом поранення. Лише у разі надходження до частини наведених документів можливе проведення службове розслідування у встановлені строки. Також зазначено про надсилання запиту до Військової частини НОМЕР_3 щодо обставин поранення позивача та відсутність відповіді на такий запит.
Військова частина НОМЕР_1 листами №2083 від 10.04.2024 та №6033 від 10.11.2024 повідомила представнику позивача, що обов`язок проведення службового розслідування стосовно отримання поранення та надання довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно форми 5, визначеної Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14.08.2008 №402, покладається на військову частину НОМЕР_3 , у якій ОСОБА_1 проходив військову службу під час відрядження. Водночас жодних документів від вказаної військової частини не надходило. У свою чергу, військові частини НОМЕР_7 та НОМЕР_2 не є належними розпорядниками інформації щодо поранення військовослужбовця, будь-які документи, записи в журналах ведення бойових дій перебувають у розпорядженні тієї частини, до якої відряджено військовослужбовця, який перебуває у відрядженні та, відповідно, не мають обов`язку таку інформацію витребовувати, а тому рекомендувала позивачу самостійно звертатися до зазначеної частини або до Командування.
Відповідь Військової частини НОМЕР_3 про результати розгляд адвокатського запиту представника позивача від 23.05.2023 у матеріалах справи відсутня.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення службового розслідуванні обставин отримання травми позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.92 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За змістом статті 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
У подальшому указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" № 551-XIV від 24.03.99 року затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України.
Цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Статтею 85 Дисциплінарного статут Збройних Сил України визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. 
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі — Порядок № 608).
Відповідно до пункту 1 розділу II "Підстави призначення та предмет службового розслідування" Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Водночас, пунктом 5 розділу І Порядку №608 визначено, що розслідування нещасних випадків, професійних захворювань, аварій проводиться відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 № 36, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за №169/5360.
Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2021, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (далі - Інструкція №332).
Пунктом 2 наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністра оборони України від 06.02.2001 № 36 "Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за №169/5360 (зі змінами).
Таким чином, процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту визначає саме Інструкція № 332.
Розділом III Інструкції № 332 визначений порядок проведення спеціального розслідування нещасних випадків, випадків зникнення та випадків смерті військовослужбовців.
Так, відповідно до пункту 1 Розділу III Інструкції № 332 спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки з військовослужбовцями зі смертельним наслідком; нещасні випадки, унаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми; групові нещасні випадки, що сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості шкоди їх здоров`ю; випадки зникнення військовослужбовців, за відсутності ознак ухилення від військової служби; випадки смерті військовослужбовців. Спеціальне розслідування зазначених вище випадків проводиться за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно з пунктом 2 Розділу III Інструкції № 332 про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми, випадок зникнення військовослужбовця або його смерті за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби командир військової частини зобов`язаний негайно доповісти через засоби зв`язку та протягом трьох годин надати письмове повідомлення за формою НВ-1: безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо).
Відповідно до пункту 3 Розділу III Інструкції № 332 командир (начальник) органу військового управління вищого рівня, який отримав від командира підпорядкованої військової частини повідомлення, зобов`язаний призначити своїм наказом комісію для проведення спеціального розслідування.
До складу комісії зі спеціального розслідування включаються: один із заступників командира (голова комісії) органу військового управління вищого рівня; начальники відповідних служб органу військового управління вищого рівня або їх заступники; начальники відповідних служб військової частини, у якій стався нещасний випадок; командир підрозділу (крім безпосереднього командира), де стався нещасний випадок; представник відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо), за узгодженням з начальником цього органу; представник Військової служби правопорядку у Збройних Силах України за узгодженням з її керівником.
Пунктом 6 розділу III Інструкції № 332 передбачено, що до матеріалів спеціального розслідування включаються: 1) копія наказу про утворення комісії зі спеціального розслідування; 2) акт розслідування за формою НВ-2, до якого додаються: протокол огляду місця події (додаток 10); ескіз місця події, що сталася (додаток 11), необхідні плани, схеми, фотознімки; висновок експертизи (технічної, медичної тощо), якщо за рішенням комісії зі спеціального розслідування вона проводилася; протоколи опитування (додаток 12) та пояснювальні записки (додаток 13) свідків та інших осіб, причетних до події; копії документів про проходження потерпілими військовослужбовцями навчання, інструктажу і перевірки знань щодо заходів безпеки під час виконання обов`язків військової служби та копії документів про проходження військової служби; медичний висновок про причини смерті або характер травми потерпілого військовослужбовця, а також про наявність в його організмі алкоголю, наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; копії актів перевірок (довідок за результатами перевірок) та приписів, що стосуються нещасного випадку, виданих командиру військової частини представниками вищого командування або представниками відповідних військових органів нагляду чи контролю (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо) до настання нещасного випадку і під час його розслідування; 3) акти розслідування за формою НВ-3 на кожного потерпілого окремо.
Згідно з пунктом 8 розділу II Інструкції № 332 Комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення. Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана: обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо; з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції; скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.
До акта додаються письмові пояснення (опитування) свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин).
У пункті 7 розділу III Інструкції № 332 наведено, що командир військової частини, де стався зазначений у пункті 1 цього розділу випадок, зобов`язаний після затвердження акта розслідування за формою НВ-2: протягом двох робочих днів видати наказ, в якому зазначаються питання, визначені в пункті 18 розділу II цієї Інструкції; протягом трьох робочих днів після видання наказу надіслати матеріали спеціального розслідування разом з копіями наказу командиру (начальнику), який призначив розслідування, до військового органу державного нагляду або контролю, до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до військових частин, представники яких брали участь у розслідуванні, а також до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, де проводилось кримінальне провадження за фактом травмування, загибелі, зникнення або смерті військовослужбовця.
Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 1.2 глави 1 Розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до пункту 1.3 глави 1 Розділу І Положення №402 основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
У пункті 2.1 глави 2 Розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
При цьому порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначений у главі 21 Розділу II Положення № 402.
Згідно з пунктами 21.1, 21.2 глави 21 Розділу II Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
Також, пунктами 21.7-21.8 глави 21 Розділу II Положення № 402 передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року N 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за N 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).
При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за №177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).
Отже, отримання військовослужбовцем поранення, травми, контузії чи іншого ушкодження здоров`я під час проходження військової служби не є обставиною, яка може залишатися без відповідної службової перевірки. Така подія потребує належної перевірки, оскільки відповідні результати мають значення для подальшого вирішення питань щодо причинного зв`язку травми з проходженням військової служби, оформлення довідки про обставини травми та реалізації військовослужбовцем передбачених законом соціальних гарантій тощо. 
Водночас службове розслідування як форма службової перевірки обставин певної події у військовій частині має бути належним чином формалізоване шляхом видання письмового наказу командира. Саме наказ про призначення службового розслідування є початковим управлінським актом, який забезпечує офіційне з`ясування обставин події, визначення особи, відповідальної за його проведення, збирання необхідних пояснень і документів та подальше прийняття командиром відповідного рішення.
Суд зазначає, що Інструкція №332, Дисциплінарний статут Збройних Сил України та Положення №402 у сукупності формують послідовний механізм дій військової частини у разі отримання військовослужбовцем травми або поранення. Спочатку уповноважені посадові особи мають з`ясувати фактичні обставини події шляхом призначення та проведення відповідної перевірки (розслідування), оформлення його матеріалів, а надалі, за наявності встановлених обставин, забезпечити оформлення документів, необхідних для видачі довідки про обставини травми.
Згідно матеріалів справи позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 та у липні 2022 року був відряджений до Військової частини НОМЕР_3 для виконання бойових завдань у польових умовах. Перебуваючи у відрядженні, ОСОБА_1 отримав поранення.
У періоди з 06.08.2022 по 12.08.2022 з 22.03.2024 по 31.10.2023, 23.11.2023 по 04.12.2023 та з 26.11.2024 по 06.12.2024 позивач перебував на стаційному лікуванні у медичних закладах. 
При цьому, у виписці із медичної картки стаційного хворого № 1360 КП «Апостолівська міська лікарня Апостолівської міської ради зазначено діагноз: «Мінно-вибухова травма. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Акубаротравма».
Факт отримання травми ОСОБА_1 06.08.2022 внаслідок вибуху снаряду поблизу населеного пункту Потьомкіне (Херсонська область) під час артилерійського обстрілу армією російської федерації відповідачем не заперечувався.
Наведені обставини свідчили про наявність достатніх підстав для організації перевірки обставин отримання позивачем травми, витребування відповідних матеріалів у Військової частини НОМЕР_3 , медичних закладів, інших військових органів, а також для з`ясування питання щодо можливості оформлення довідки про обставини травми.
Водночас відповідачем не надано суду доказів того, що за фактом отримання ОСОБА_1 06.08.2022 травми було видано письмовий наказ командира Військової частини НОМЕР_2 про призначення службового розслідування, проведено таке розслідування відповідно до Інструкції №332, оформлено акт або інші матеріали розслідування, опитано можливих свідків події, витребувано документи у Військової частини НОМЕР_3 чи медичних закладів або прийнято інше мотивоване управлінське рішення за результатами розгляду питання щодо обставин травмування позивача.
Посилання відповідача на відсутність у Військовій частині НОМЕР_2 чи НОМЕР_1 документів, які підтверджують факт поранення позивача під час виконання бойового завдання, суд оцінює критично, адже така обставина не може бути підставою для звільнення від обов`язку перевірити обставини травмування військовослужбовця, який перебуває у списках особового складу частини.
Належною поведінкою відповідача мало бути не формальне повідомлення позивача про відсутність документів, а вжиття передбачених Інструкцією №332, пунктом 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Положенням №402 заходів для встановлення фактичних обставин події, отримання необхідних матеріалів від Військової частини НОМЕР_3 та інших органів, а також вирішення питання щодо оформлення довідки про обставини отримання травми.
Покладання обов`язку з пошуку та витребування необхідних документів на самого пораненого військовослужбовця суперечить принципам верховенства права та обов`язку держави щодо турботи про своїх захисників.
За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 у справі №П/9901/137/18 (800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Наведений правовий висновок у подальшому підтримано Верховним Судом, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17.
Оскільки факт отримання солдатом ОСОБА_1 поранення 06.08.2022 поблизу н.п. Потьомкіне підтверджується первинними медичними документами, тривале (понад два роки) ухилення Військової частини НОМЕР_2 та її правонаступника Військової частини НОМЕР_1 від встановлення дійсних обставин отриманого позивачем поранення вказує на протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
При цьому зобов`язання відповідача призначити та провести службове розслідування не означає наперед визначеного висновку щодо обставин отримання позивачем травми, причинного зв`язку такої травми із захистом Батьківщини чи права позивача на виплату додаткової винагороди. За результатами розслідування відповідач зобов`язаний встановити фактичні обставини події, надати їм належну оцінку та прийняти відповідне рішення згідно з вимогами чинного законодавства.
Таким чином, ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , як правонаступника Військової частини НОМЕР_2 , призначити і провести службове розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 06.08.2022 травми.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі — КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б підтверджували правомірність своєї бездіяльності у спірних правовідносинах не надав, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.
З врахуванням наведених норм чинного законодавства, встановлених обставин справи та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення заявленого позову.
Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. 
Керуючись статтями 241 — 246, 255, 295 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій — задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , як правонаступника Військової частини НОМЕР_2 , щодо не призначення та не проведення службового розслідування за фактом отриманої ОСОБА_1 06.08.2022 травми.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 призначити і провести службове розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 06.08.2022 травми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. 

Повне судове рішення складено 16 червня 2026 року.
Повне найменування учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ).
Відповідач – Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ). 

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК