Справа № 496/7525/25
Провадження № 2/496/1609/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Пасечник М.Л.
за участю секретаря - Кабанової К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Біляївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, 

В С Т А Н О В И В:

Керівник Біляївської окружної прокуратури М. Томак звернулася до суду з позовом, в якому просить витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області земельну ділянку з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630, площею 0,2000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на користь Одеської обласної прокуратури судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області №597/Р-ХХХХХІІІ-VІ від 08.10.2015 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 . Рішенням Біляївської районної ради Одеської області №27/689-VII від 14.11.2019 «Про встановлення (зміну) меж села Протопопівка Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області» внесено зміни в межі села Протопопівка Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, шляхом включення в межі села земельних ділянок, за межами існуючого населеного пункту, в межах Августівської сільської ради, за рахунок земель запасу Августівської сільської ради, земель приватної та державної власності загальною площею 36, 3228 га, та встановлено межі села Протопопівка із збільшенням загальної площі території населеного пункту до 326,6500 га. На підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_2 , в Державному земельному кадастрі 04.03.2021 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630 площею 0,2000 га із внесенням запису з встановленням цільового призначення - для ведення особистого селянського господарства (01.03), категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, відомості про обмеження у користуванні земельної ділянки - не зареєстровані. Згідно вищевказаного проекту землеустрою земельна ділянка з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630, площею 0,2000 га сформована за рахунок земель запасу Августівської сільської ради, код та цільове призначення земель згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) 16.00. Землі запасу. Кадастровий номер відсутній.
У подальшому, рішенням Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області №498-УІІІ від 29.04.2021 року ОСОБА_1 затверджено зазначений раніше проект землеустрою та передано безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630 площею 0,2000 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630 площею 0,2000 га зареєстровано за ОСОБА_1 26.07.2022 року згідно рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 64323364 від 28.07.2022. Опрацюванням Публічної кадастрової карти вбачається, що межі вищезазначеної земельної ділянки розташовано у безпосередній близькості від урізу Хаджибейського лиману. Водночас, окружною прокуратурою установлено, що вказана земельна ділянка сформована за рахунок земель водного фонду. За інформацією Басейнового управління водних ресурсів річок Причорномор`я та нижнього Дунаю №08-24/04-1311 від 20.10.2025 року, в Управлінні відсутні матеріали щодо встановлення меж прибережної захисної смуги водного об`єкту - Хаджибейського лиману та меж населеного пункту села. Протопопівка разом з його затвердженими комплексними планами просторового розвитку територій територіальної громади, генеральними планами. Контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій здійснюється місцевими органами виконавчої влади, виконавчими комітетами рад, Держекоінспекцією та її територіальними органами. Віднесення водних об`єктів до загальнодержавного чи місцевого значення визначено статтею 5 Водного кодексу України. Разом з тим, листом Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області №1942 від 30.07.2025 року повідомлено, що проект землеустрою щодо встановлення меж прибережної захисної смуги вздовж урізу Хаджибейського лиману в селі Протопопівка не розроблявся, межі не встановлені, рішення надавались згідно містобудівної документації села Протопопівка. Земельна ділянка з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630 розташована в межах населеного пункту. Також листом Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області №2559 від 24.09.2025 року повідомлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630, яка належить ОСОБА_1 , не забудована. Містобудівні умови та обмеження на забудову ділянки сільською радою не видавались. Згідно з картографічними матеріалами за наслідками проведених топографо-геодезичних робіт сертифікованим інженером-геодезистом ФОП ОСОБА_3 встановлено, що межі земельної ділянки з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630, площею 0,2000 та, за адресою: АДРЕСА_1 , знаходяться на відстані 19,89 та 22,54 метрів від урізу Хаджибейського лиману в межах села Протопопівка Одеського району Одеської області (Усатівська територіальна громада). ФОП ОСОБА_3 - сертифікований інженер-геодезист, діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , №283022 від 15.01.2008 року, та кваліфікаційного сертифікату №010680 від 19.04.2013 року. Таким чином, встановлено, що вказана земельна ділянка повністю знаходиться в межах прибережної захисної смуги шириною 100 м (ПЗС), яка розташована у безпосередній близькості від урізу Хаджибейського лиману, і відповідно до вимог ВК України відноситься до земель водного фонду. Тому, набуття фізичною особою права приватної власності на неї відбулось в порушення вимог ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України. За інформацією наданою Усатівською сільською радою Одеського району Одеської області листом за №1942 від 30.07.2025 року, встановлено, що землевпорядна документація щодо встановлення прибережної захисної смуги вздовж урізу Хаджибейського лиману в межах села Протопопівка не розроблялася. Таким чином, Біляївською окружною прокуратурою достовірними та належними доказами встановлено, що спірна земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_1 площею 0,2000 га, з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630, розташована у межах прибережної захисної смуги Хаджибейського лиману. 
Землі під водними об`єктами, крім замкнених природних водойм (загальною площею до 3 гектарів), зокрема зайняті прибережними захисними смугами 7 вздовж морів, річок та навколо водойм не можуть передаватись у власність громадян. Чинним законодавством не передбачено можливості передачі у приватну власність юридичних та фізичних осіб земельних ділянок, які знаходяться у нормативно визначених межах прибережної захисної смуги, оскільки землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок надання та використання. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України), а тому відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у ст. 59 ЗК України. Нормами законодавства не передбачено можливості відведення земель водного фонду для особистого селянського господарства, більш того, взагалі заборонено розорювання земель, садівництво та городництво. Фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Водночас, відсутність цього проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися, як відсутність самої прибережної захисної смуги та можливість до її встановлення передавати у приватну власність ділянки, що підпадають під нормативно визначену 100-метрову зону від урізу води. Таким чином, при наданні у власність чи користування земельних ділянок навколо водних об`єктів необхідно враховувати положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг шляхом урахування при розгляді матеріалів про надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення меж, з урахуванням конкретної ситуації. 
Відповідно до інформації Басейнового управління водних ресурсів річок Причорномор`я та нижнього Дунаю № 08-24/04-1311 від 20.10.2025 року, в Управлінні відсутні матеріали щодо встановлення меж прибережної захисної смуги водного об`єкту - Хаджибейського лиману та меж населеного пункту села Протопопівка разом з його затвердженими комплексними планами просторового розвитку територій територіальної громади, генеральними планами. Разом з тим, відсутність проектної документації щодо встановлення прибережної захисної смуги навколо водного об`єкту - Хаджибейського лиману в селі Протопопівка Одеського району Одеської області не означає її відсутність за наявності встановлених законом розмірів, а саме відповідно до ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України -100 м від урізу води. З огляду на викладене, земельна ділянка площею 0,2000 га, з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630, яка надана у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства відноситься до земель водного фонду, та розташована у межах прибережної захисної смуги, що підтверджується схемою накладення земельної ділянки, виготовленою сертифікованим інженером-геодезистом ФОП ОСОБА_3 . 
Рішення Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області №498-VIII від 29.04.2021 року щодо передачі безоплатно у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки водного фонду в межах прибережної захисної смуги ухвалено з порушенням вимог ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України, тобто є незаконним та не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Враховуючи викладене, вимога про визнання незаконним та скасування рішення Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області №498-УПІ від 29.04.2021 року, яким ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою та надано безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630 площею 0,2000 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , не є ефективним способом захисту у даних правовідносинах. Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідач набув право власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а не на підставі відплатного договору, таким чином для вирішення спору про право власності на земельної ділянки підлягають застосуванню положення ст. 387 ЦК України. 
Механізм компенсації вартості майна, яке незаконно вибуло з володіння держави чи територіальної громади, застосовується виключно у разі, якщо відповідачем за позовом прокурора є добросовісний набувач. 914/2618/16 (пункт 55), від 21.09.2022 року у справі № 908/976/19 (пункт 5.66)». У даному випадку добросовісність відповідача апріорі виключається виходячи з наступного. По-перше, відповідач ОСОБА_1 не придбавав спірну земельну ділянку за відплатними договорами, а набув її на безоплатній основі згідно рішенням Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області. По-друге, відповідач ОСОБА_1 в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих, характерних для земель водного фонду (стаття 4 ВК України) природних ознак (наявності об`єктів водного фонду) спірної земельної ділянки знав або, проявивши розумну обачність, міг і зобов`язаний був знати про те, що земельна ділянка водного фонду вибула з володіння держави з порушенням вимог закону. По-третє, на момент отримання у власність спірної земельної ділянки, ОСОБА_1 відповідно до відкритих даних Державного земельного кадастру та сервісу Google Earth Pro міг пересвідчитись, що земельна ділянка з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630 знаходилась поряд з водним об`єктом - у відповідній близькості до узрізу Халжибейського лиману. За вказаних обставин існують всі правові підстави для витребування земельної ділянки з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630 з незаконного володіння відповідача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, керівник Біляївської окружної прокуратури М. Томак звернулася до суду з вказаним позовом.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надав.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що земельна ділянка, загальною площею 0,2 га, кадастровий номер 5121080300:05:001:1630, належить ОСОБА_1 на підставі рішення Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області №498-VIII від 29.04.2021 року, що підтверджується інформацією зДержавного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.10.2025 року.
Земельна ділянка, загальною площею 0,2 га, кадастровий номер 5121080300:05:001:1630, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, власник ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.02.2022 року та роздруківкою з сайту «Кадастрова карта».
Додатком до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.02.2022 року є кадастровий план земельної ділянки з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630.
ФОП ОСОБА_2 було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства. Згідно проекту землеустрою вказана земельна ділянка вільна від забудови, на момент розроблення проекту землеустрою земельна ділянка розташована на землях сільськогосподарського призначення, що перебувають у землях запасу Августівської сільської ради, код та цільове призначення земель згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) 16.00. Землі запасу. Кадастровий номер відсутній.
Рішенням Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області №597/Р-ХХХХХІІІ-VІ від 08.10.2015 року ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,20 га в АДРЕСА_1 .
Рішенням Біляївської районної ради Одеської області №27/689-VII від 14.11.2019 «Про встановлення (зміну) меж села Протопопівка Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області» внесено зміни в межі села Протопопівка Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, шляхом включення в межі села земельних ділянок, за межами існуючого населеного пункту, в межах Августівської сільської ради, за рахунок земель запасу Августівської сільської ради, земель приватної та державної власності загальною площею 36, 3228 га, та встановлено межі села Протопопівка із збільшенням загальної площі території населеного пункту до 326,6500 га.
Рішенням Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області №498-VIII від 29.04.2021 року ОСОБА_1 затверджено вищевказаний проект землеустрою та передано безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630 площею 0,2000 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 .
Усатівська сільська рада Одеського району Одеської області листом №1942 від 30.07.2025 року надала відповідь на лист Біляївської окружної прокуратури №56-227ВИХ-25 від 23.07.2025 року та повідомила, що стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630 проект землеустрою щодо встановлення меж прибрежної захисної смуги вздовж урізу Хаджибейського лиману в с. Протопопівка не розроблявся, межі не встановлені, рішення надавалися згідно містобудівної документації с. Протопопівка.
Усатівська сільська рада Одеського району Одеської області листом №2559 від 24.09.2025 року надала відповідь на лист Біляївської окружної прокуратури №56-2744вих-25 від 12.09.2025 року та повідомила, що згідно проведених геодезичних робіт сертифікованим інженером-геодезистом Сакали О.І. відстань від земельної ділянки з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630 до Хиджибейського лиману становить 20-22 метри.
23.09.2025 року Біляївською окружною прокуратурою було скеровано лист за №56-2868ВИХ-25 на адресу Басейнового управління водних ресурсів річок Причорномор`я та нижнього Дунаю з проханням повідомити який статус має Хаджибейський лиман та яку відстань від його урізу слід вважати прибрежною захисною смугою та надати підтверджуючі документи.
Басейнове управління водних ресурсів річок Причорномор`я та нижнього Дунаю листом №3557-25 від 21.10.2025 року повідомило про відсутність матеріалів щодо встановлення меж прибрежної захисної суми водного об`єкту - Хаджибейського лиману та меж населених пунктів с. Протопопівка та с. Нерубайське разом з їх затвердженими комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, генеральними планами.
Біляївською окружною прокуратуром було скеровано лист №56-3175ВИх-25 від 22.10.2025 року на адресу Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області з проханням надати інформацію чи вживалися Усатівською сільською радою заходи позовного характеру щодо звернення до суду з позовом про витребування земельної ділянки за викладеними у листі обставинами та одночасно повідомивши про конкретні причини невжиття чи неможливість вжиття Усатівською сільською радою заходів, спрямованих на поновлення інтересів територіальної громади на земельну ділянку з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630, площею 0, 2000 га.
Усатівська сільська рада Одеського району Одеської області листом №2864 від 28.10.2025 року повідомила, що будь-які заходи щодо повернення земельної ділянки з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630, площею 0, 2000 га у комунальну власність Усатівської сільської ради, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідною позовною заявою щодо захисту порушених прав та спрямованих на поновлення інтересів територіальної громади не здійснювалися, розгляд вказаного питання заплановане на черговому пленарному засідання сесії Усатівської сільської ради.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Положення пункту 3 частини статті 131-1 Конституції України визначають, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 324 ЦК України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.
Згідно зі статтями 19, 21 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду. Віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про охорону земель» об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.
До земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів (ч.1 ст. 58 ЗК України, ст. 4 ВК України, у редакції, чинній на момент передачі земельної ділянки у власність).
Отже, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації об`єктів водного фонду, виконують певні захисні функції.
Частиною 2 ст. 58 ЗК України передбачено, що для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.
Вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги (ч.1 ст. 60 ЗК України).
Частиною 3 ст. 60 ЗК України передбачено, що уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.
До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом (п. ґ ч.4 ст. 83 ЗК України).
До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом (п.д ч.4 ст. 84 ЗК України).
Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.
Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом (ч.ч. 2, 4 ст. 59 ЗК України).
Прибережні захисні смуги в межах населених пунктів встановлюються згідно з комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, а в разі їх відсутності або якщо зазначеною містобудівною документацією межі таких смуг не встановлені, вони визначаються шириною 100 метрів від урізу води морів, морських заток і лиманів, а для інших водних об`єктів - згідно з частиною другою цієї статті. Межі прибережних захисних смуг, пляжних зон зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації та позначаються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування на місцевості інформаційними знаками. Відомості про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель (ч.7 ст. 88 ВК України).
Отже, з наведеного слідує, що чинним законодавством не передбачено можливості передачі у приватну власність юридичних та фізичних осіб земельних ділянок, які знаходяться у нормативно визначених межах прибережної захисної смуги, оскільки землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок надання та використання.
Нормами ст. 22 ЗК України передбачено передачу у власність виключно земель сільськогосподарського призначення. 
Так, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). 
Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.
Отже, нормами ЗК України не передбачено можливості відведення земель водного фонду для особистого селянського господарства.
Верховний суд у постанові від 30.05.2018 року по справі №469/1393/16 роз`яснив, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення. Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у ст. 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу.
Суд погоджується з доводами представника позивача в тій частині, що відсутність проектної документації щодо встановлення прибережної захисної смуги навколо водного об`єкту - Хаджибейського лиману в селі Протопопівка Одеського району Одеської області не означає її відсутність за наявності встановлених законом розмірів, а саме відповідно до ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України - 100 м від урізу води.
Судом встановлено, що згідно проведених геодезичних робіт сертифікованим інженером-геодезистом Сакали О.І. відстань від земельної ділянки з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630, власником якої є ОСОБА_1 , до Хиджибейського лиману становить 20-22 метри.
З огляду на викладене, земельна ділянка площею 0,2000 га, з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630, яка надана у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства відноситься до земель водного фонду, та розташована у межах прибережної захисної смуги, а тому вказана земельна ділянка не могла бути передана у приватну власність.
Частиною другою статті 90 ЗК України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Частиною 1 ст. 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Верховний Суд у постанові від 23.12.2021 року по справі №359/33732/16 роз`яснив, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим; розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу.
В силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що ділянки належать до водного фонду, набуття приватної власності на них є неможливим. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 року у справі №487/10128/14-ц зазначила, що у спорах стосовно прибережних захисних смуг, земель лісогосподарського призначення, інших земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України, частина третя статті 1 ЗК України ). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт а частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України).
Відповідач ОСОБА_1 мав доступ до законодавства України та у силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак спірної земельної ділянки, проявивши розумну обачність, міг і повинен був знати про те, що ділянка перебуває у межах прибережної захисної смуги, а тому вибула з володіння держави з порушенням вимог закону, що ставить під обґрунтований сумнів добросовісність відповідача під час набуття земельної ділянки у власність.
За вказаних обставин «суспільним», «публічним» інтересом звернення прокурора до суду з позовом про витребування спірної земельної ділянки є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - передачі у користування громадянам земель водного фонду, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу, відновлення правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади, відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого права шляхом повернення державі земельної ділянки, забезпечення охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення, засмічення, та інших дій, які можуть погіршити його природний стан, завдавати шкоди здоров`ю людей, спричинити зменшення рибних запасів та інших об`єктів водного промислу, завдати інших екологічних проблем.
Європейський суд з прав людини, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали Європейського суду з прав людини у справах «Раймондо проти Італії» від 22 лютого 1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 5 липня 2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 5 липня 2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 4 вересня 2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 6 листопада 2008 року).
Суд зазначає, що витребування спірної земельної ділянки від ОСОБА_1 відповідає критерію законності, оскільки воно здійснюється на підставі норми статті 387 ЦК України у зв`язку з порушенням органом державної влади вимог Земельного та Водного кодексу України, які відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з наданих платіжних інструкцій від 10.11.2025 року за подання даного позову до суду та заяви про забезпечення позову Одеською обласною прокуратурою було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. та 1514 грн., а тому, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, вказані судові витрати підлягають стягненню з  ОСОБА_1 на користь Одеської обласної прокуратури.
Керуючись ст.ст. 321, 324, 387 ЦК України, ст.ст. 4, 88 ВК України, ст. 58-60, 88, 90 ЗК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 272, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Біляївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння - задовольнити. 
Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь держави в особі Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області (код ЄДРПОУ 04377888) земельну ділянку з кадастровим номером 5121080300:05:001:1630, площею 0,2000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Одеської обласної прокуратури (отримувач коштів - Одеська обласна прокуратура, адреса: 65026, м. Одеса, вул. Італійська, 3, код ЄДРПОУ 03528552, банк отримувача: ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача: 820172, код класифікації доходів бюджету 22030101, р/р НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4542 грн.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Суддя           М.Л. Пасечник