Справа № 490/11432/24
н\п 2-др/490/36/26

Центральний районний суд м. Миколаєва
вул. Захисників Миколаєва, 41/12, м. Миколаїв, 54607 тел. (0512) 53-31-08
e-mail: inbox@ct.mk.court.gov.ua, web: ct.mk.court.gov.ua Код ЄДРПОУ 02892528

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року          м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Батечка М.Ю., представниці заявника – Бондар Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про ухвалення додаткового рішення, яка подана представницею ОСОБА_1 - адвокатом Бондар Ю.О. в цивільній справі №490/11432/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Коханенко Ольги Григорівни, про визнання договору дарування недійсним (фраудаторним) та скасування реєстрації,
ВСТАНОВИВ:
09.06.2026 року представницею ОСОБА_1 - адвокатом Бондар Ю.О. до Центрального районного суду м. Миколаєва подано заяву про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №490/11432/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Коханенко Ольги Григорівни, про визнання договору дарування недійсним (фраудаторним) та скасування реєстрації, в якій представниця позивача клопотала вирішити питання про розподіл судових витрат на надання професійної правничої допомоги.
В обгрунтування заяви представниця ОСОБА_1 - адвокатом Бондар Ю.О. посилалась на надання нею правничих послуг позивачу в розмірі 80000,00 грн та сплату позивачем судового збору на 3512,48 грн та невирішення судом при ухваленні судового рішення по справі питання про розподіл судових витрат на загальну суму 83512,48 грн.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.06.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
Ухвалою судді від 10.06.2026 року вищезазначену заяву було призначено до розгляду на 17.06.2026 року.
17.06.2026 року представник ОСОБА_2 – адвокат Ютовець О.О. подав до суду заперечення на заяву, в якій просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Розгляд справи просив проводити без його з відповідачем участі. Зазначив, що Відповідач заперечує щодо розміру судових витрат з наступних підстав. Пункти 8, 9 та 10 Акту наданих послуг від 06.06.2026 року (на загальну суму 17000,00 грн), оскільки вони містять недостовірну інформацію щодо предмета її надання, оскільки описують процесуальні дії, вчинені адвокатом Бондар Ю.О. у межах зовсім іншого судового провадження — у справі №490/10629/24 (заява про забезпечення позову до подання позовної заяви). Справа №490/10629/24 та справа №490/11432/24 є двома самостійними судовими провадженнями. Процесуальний закон не передбачає автоматичного об`єднання судових витрат різних справ, а ухвала про їх об`єднання судом не виносилась. Відтак, вимоги про стягнення 17 000 грн за процесуальні дії в іншій справі є грубим порушенням ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Заявлена сума у 80000,00 грн. є надмірною та неспівмірною із складністю даної цивільної справи (сума не відповідає середньоринковим цінам за подібні послуги в даному регіоні), що не відповідає принципу розумності, як того вимагає частина 4 статті 137 ЦПК України. Також треба враховувати, що Позивач не надав необхідної деталізації наданих послуг з відповідними доказами, що унеможливлює встановлення розміру відшкодування з урахуванням принципу розумності та співмірності. У пункті 2.1. цього заперечення виконаний детальний розбір (огляд) списку наданих послуг Позивачу та заперечення щодо кожного з них. Заявлений розмір витрат у сумі 80000 грн є вочевидь завищеним та не відповідає середньоринковій вартості аналогічних послуг у Миколаївському регіоні. Відповідно до моніторингу цін юридичних компаній Миколаєва та судової практики середня вартість представництва у цивільній справі першої інстанції («під ключ») становить від 20000 до 30000 грн. Отже вартість наданих послуг у справі перевищує середню вартість представництва приблизно у три рази. Позивачем не доведено, які саме особливі складності цієї справи зумовили гонорар, що утричі перевищує ринковий. Стягнення 80000 грн. призведе до надмірного збагачення Позивача за рахунок Відповідачів, що заборонено сталою практикою Верховного Суду (зокрема, Постановою КЦС ВС від 08.08.2024 у справі № 824/268/21). Категорія справ про визнання договору дарування недійсним (особливо з підстав "фіктивності" чи "фраудаторності") є типовою, не є "унікальною" або надскладною, яка потребує гонорару у 80000 грн.
В судовому засіданні 17.06.2026 року представниця ОСОБА_1 – адвокат Бондар Ю.О. вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Щодо заперечень представника відповідача, вказала, що вони є необґрунтованими та недоведеними.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі суд виходить з наступного.
Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 червня 2026 року по цивільній справі №490/11432/24 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Коханенко Ольги Григорівни, про визнання договору дарування недійсним (фраудаторним) та скасування реєстрації було задоволено частково. Визнано недійсним Договір дарування від 13 липня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_2 передав безоплатно у власність належну йому на праві приватної власності 1/2 частку нежитлових приміщень салону-перукарні з нежитловими приміщеннями підвалу загальною площею 67,8 кв.м. на першому поверсі житлового будинку за літ. А-3, що розташовані по АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Коханенко Ольгою Григорівною, зареєстрований в реєстрі за №533. В іншій частині, позов залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 1211,20 грн судового збору.
При цьому, у судовому засіданні 26.05.2026 року представниця ОСОБА_1 - адвокат Бондар Ю.О. повідомила суд про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на професійну правничу допомогу. Докази будуть надані до суду протягом 5 днів з моменту оголошення рішення по справі.
Частинами 1-3 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, частинами 4-6 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд зазначає, що представником відповідача до суду були подані заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких останній зазначав, що сума 80000,00 грн є завищеною та неспівмірною.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Представниця позивача вказує, що витрати на правову допомогу становлять 83512,48 грн.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представницею відповідачки подано: договір про надання правничої (правової) допомоги №24-16 від 17.06.2024 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Бондар Ю.О., акт приймання-передачі наданих послуг від 06.06.2026 року до договору про надання правничої (правової) допомоги №24-16 від 17.06.2024 року, довідку від 06.06.2026 року та платіжні інструкції №0.0.4029903999.1 від 25.11.2024 року, №0.0.4029907902.1 від 25.11.2024 року, №0.0.4046923557.1 від 25.11.2024 року.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 червня 2026 року по цивільній справі №490/11432/24 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Коханенко Ольги Григорівни, про визнання договору дарування недійсним (фраудаторним) та скасування реєстрації було задоволено частково.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідачів на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 83512,48 грн.
При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд вважає, що розмір гонорару в 83512,48 грн є необґрунтованим та завищеним.
Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
При цьому, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі №922/445/19 (постанова від 03.10.2019), в яких, серед іншого наголошено, що:
- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;
- суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
В обґрунтування заперечень представника відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу зазначено, що заявлений розмір витрат на правову допомогу відповідачу є завищеним та необґрунтованим.
Як вбачається з акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги №24-16 від 17.06.2024 року за час ведення справи №490/11432/24, ОСОБА_4 надала Стефанчишену Р.В. наступні юридичні послуги: 1) Надання консультацій - 5000,00 грн 2) Написання та подання позову - 20 000,00 грн. 3) Оформлення запитів та отримання витягів з єдиних та державних реєстрів, АСВП - 7000,00 грн 5) Написання та подання заяв, клопотань, заперечень - 5000,00 грн. 6) Участь у судових засіданнях в Центральному районному суді - 15000,00 7) Друк документів, поштові відправлення - 2000,00 грн 8) Написання та подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову 7000,00 грн. 9) Написання та подання апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у вжитті заходів забезпечення позову - 7000,00 грн. 10) Участь у судових засіданнях в Миколаївському апеляційному суді - 3000,00 грн. 11) Правова оцінка та консультаційні висновки вартості предмета іпотеки, іншого майна боржника - 9000,00 грн, що разом становить 80000,00 грн.
Разом з тим, суд погоджується з доводами представника відповідача, а саме: вимоги про стягнення 1090,08 грн судового збору (605,60 грн. за заяву про забезпечення позову та 484,48 грн за апеляційну скаргу) є безпідставними, оскільки ці витрати понесені у межах іншого провадження — у справі № 490/10629/24.
Згідно з Постановою КГС ВС від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22, технічна допомога (направлення запитів, отримання витягів) не є «інтелектуальною професійною допомогою».
Також суд погоджується з доводами представника відповідача щодо пунктів 8, 9 та 10 Акту наданих послуг від 06.06.2026 року (на загальну суму 17000,00 грн).
Дані пункти акту містять недостовірну інформацію щодо предмета її надання, оскільки описують процесуальні дії, вчинені адвокатом Бондар Ю.О. у межах зовсім іншого судового провадження — у справі №490/10629/24 (заява про забезпечення позову до подання позовної заяви).
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу підлягають розподілу виключно за результатами розгляду конкретної справи, в якій вони були понесені. Процесуальний закон не передбачає можливості компенсації витрат з іншого судового провадження шляхом ухвалення додаткового рішення у справі № 490/11432/24.
Справа №490/10629/24 та справа №490/11432/24 є двома самостійними судовими провадженнями. Процесуальний закон не передбачає автоматичного об`єднання судових витрат різних справ, а ухвала про їх об`єднання судом не виносилась. Відтак, вимоги про стягнення 17000,00 грн за процесуальні дії в іншій справі є грубим порушенням ст. 137 ЦПК України.
Крім того, суд вважає, що п. 1 та 2 акту приймання-передачі наданих послуг, а саме надання консультацій вартістю 5000,00 грн, написання та подання позову вартістю 20000,00 грн є необґрунтованими та завищеними, оскільки не вказано, скільки консультацій було надано, їхню тривалість та зміст, а також не вказано скільки було витрачено часу на підготовку та подання позову. А тому, відсутність деталізації унеможливлює встановити дійсний розмір відшкодування.
Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу до 10000,00 грн, оскільки суд вважає, що вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.
У зв`язку з наведеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Заяву про ухвалення додаткового рішення, яка подана представницею ОСОБА_1 - адвокатом Бондар Ю.О. в цивільній справі №490/11432/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Коханенко Ольги Григорівни, про визнання договору дарування недійсним (фраудаторним) та скасування реєстрації, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя     О.В. Саламатін