УХВАЛА
про залишення скарги без руху
01 червня 2026 року
м. Київ
справа № 944/2231/25
провадження № 51-2838 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючої  ОСОБА_1 ,
суддів  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
перевіривши касаційну скаргу/вимогу ОСОБА_4  на судові рішення стосовно нього,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга/вимога   ОСОБА_4 від 19 травня 2026 року, яка по своїй суті є касаційною скаргою.
Зі змісту мотивувальної частини касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 :
- посилається на вчинення неправомірних дій стосовно нього станом на 17 березня 2025 року, про що, на його переконання, він зазначав у попередніх своїх касаційних скаргах/повідомленнях про злочин у справі 944/2231/25, матеріали якої не містять фактів про його журналістську діяльність та порушені кримінальні справи № 42024100000000123, № 12024100010001291, № 12024141410000419, № 42024000000000972, № 220240000000009673, № 12025141370000218, у зв`язку з невиконання Генеральним прокурором вимог статей 21, 32, 33, 33-1, 34, 333, 339,337-341, 154-158, 155-1, 480-483, 532-535 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), статей 53-53-9, 65-1, 66, 67, 68 Закону України «Про запобігання корупції», на основі зазначень ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10 жовтня 2024 року (справа № 991/11493/24) і вимог ухвали (справа № 757/55389/24-к) від 02 грудня 2024 року (копії яких, як він зазначає, долучалися ним неодноразово до попередніх касаційних скарг);
- наводить відповідні обґрунтування щодо застосування положень ч. 5 ст. 216 КПК посилаючись на ухвалу від 10 жовтня 2024 року (справа № 991/11493/24);
- вказує про те, що невиконання Генеральним прокурором зазначених вище вимог законодавства та ухвал суду, на його думку, призвело до подання ним повідомлень про злочин в інші правоохоронні органи з метою сприяти розслідуванню у справах, якими було викрадено його персональні дані;
- зазначає, що Верховний Суд, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , не розглядають його повідомлень про злочин щодо викрадення і утримання автора в установі виконання покарань, з метою перешкодити розслідуванню і затриманню фігурантів правопорушень, прикриваючи дії Генерального прокурора, чим дають змогу постановити вирок у справі № 944/2231/25 на ґрунті надуманих фактів Львівським апеляційним судом, та відповідно мають бути відсторонені від виконання службових обов`язків разом з Генеральним прокурором і негайно взяті під варту на час розслідування справи № 42024100000000123;
- посилається на необхідність врахування працівниками організації Верховний Суд вироку, постановленого у справі № 530/337/23 та положень статей 11-1, 17, 21, 34 Закону України «Про державну підтримку медіа, гарантії професійної діяльності та соціальний захист журналіста»;
- вважає, що розгляд справи № 944/2231/25 має бути здійснений згідно вимог статей 32, 33, 33-1 34 КПК і доєднано до матеріалів справи № 991/11493/24 (у якій винесена ухвала від 10 жовтня 2024 року).
При цьому, посилаючись на врахування зазначених вище фактів, порушень і судових рішень, ОСОБА_4 наполягає:
- згідно з вимогами 32, 33, 33-1, 34, ч. 5, 10 ст. 216 КПК, зазначень в ухвалі слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10 жовтня 2024 року (справа № 991/11493/24), направити усі матеріали справи № 944/2231/25 до Вищого антикорупційного суду для долучення до справи № 991/11493/24 та подальшого розслідування відповідно до вимог статей 333, 339,337-341, 154-158, 155-1, 480-483 КПК, статей 53-53-9, 65-1, 66, 67, 68 Закону України «Про запобігання корупції»;
- на підставі положень статей 53-53-9, 65-1, 66-67 Закону України «Про запобігання корупції» по факту корупційної діяльності працівників Верховного Суду ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , їх керівника, Генерального прокурора, має бути призначена перевірка з усуненням їх від службових обов`язків, із взяттям їх під варту;
- відповідно до вимог статей 55, 56, ч. 3 ст. 60, ч. 5, ч. 10 ст. 216, статей 217, 218, 219, 290, 333, 334, 339, 337-341, 154-158, 155-1, 480-483, 459-467, 532-535 КПК та статей 53, 53-9 Закону України «Про запобігання корупції», усі слідчі оперативні, розшукові процесуальні дії проводити в обов`язковій присутності автора, попередньо об`єднавши всі зазначені вище кримінальні справи в одне провадження № 42024100000000123, що сприятиме негайному припиненню діяльності всіх корупційних схем. 
Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам статті 427 КПК, Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються судові рішення, що оскаржуються, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Згідно зі статтею 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Проте зазначені ОСОБА_4 вимоги в прохальній частині касаційної скарги не узгоджуються із положеннями зазначеної вище статті КПК, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, та наведені ним процесуальні дії не належать до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень ст. 436 КПК.
Наводячи відповідні обґрунтування разом з посиланнями на неврахування ухвал слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10 жовтня 2024 року (справа № 991/11493/24), ухвали від 02 грудня 2024 року (справа № 757/55389/24-к), ОСОБА_4 не вказує конкретних вимог щодо цих рішень, чим допустив суперечності та неузгодженість своєї позиції.
Також не наводить обґрунтувань, як зазначені ним доводи та вимоги у касаційній скарзі узгоджуються з положеннями ст. 424 КПК з огляду на те, що предметом перегляду суду касаційної інстанції можуть бути ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.
При цьому ОСОБА_4 , наводячи доводи щодо врахування судового рішення у виді вироку в справі № 530/337/23, не зазначає дату його ухвалення та яким судом, і чи був вказаний вирок предметом перегляду суду апеляційної інстанції. Також ОСОБА_4 не долучає зазначений вирок до поданої ним скарги.
З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції позбавлений можливості визначитися з предметом оскарження за касаційною скаргою та прийняти остаточне рішення за наслідками її розгляду.
Крім того, відповідно до положень частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, серед іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК.
Відповідно до положень статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
ОСОБА_4 у своїй скарзі посилається на вчинення неправомірних дій щодо нього, проте, всупереч зазначеним вище положенням КПК, не наводить конкретні порушення закону, які, на його думку, допущено судом (судами) при його (при їх) постановленні, і можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень, та не зазначає, яким чином вказані порушення перешкодили чи могли перешкодити суду (судам) ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Суд звертає увагу ОСОБА_4 на те, що положеннями ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» врегульовано повноваження Верховного Суду.
Повноваження Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду врегульовані ст. 1, а також Главою 32 КПК.
При цьому чинними нормами КПК не передбачено розгляду судом касаційної інстанції повідомлень про злочин. Такі повідомлення можуть бути направлені лише до відповідних правоохоронних органів, в межах їх компетенції.
Крім того, з огляду на визначені чинним КПК повноваження, суд касаційної інстанції не вирішує питання про об`єднання кримінальних справ, про що ОСОБА_4 ставить вимогу в касаційній скарзі, а також не вирішує питання з визначення підслідності розгляду кримінальних правопорушень. 
Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
З огляду на зазначене, колегія суддів уважає за необхідне встановити ОСОБА_4 строк для усунення недоліків у п`ятнадцять днів з моменту отримання ним ухвали про залишення поданої касаційної скарги без руху.
Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нової касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень ст. 427 КПК. 
При повторному зверненні до суду ОСОБА_4 має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку. 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу  ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3