КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2026 року Київ № 320/45223/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТОЛ ОІЛ»
до Головного управління ДПС у Київській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
в с т а н о в и в:
І. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІТОЛ ОІЛ» (далі – позивач, платник податків) з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі – відповідач, контролюючий орган), в якому просили суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.05.2024 №261970715 прийняте Головним управлінням ДПС у Київській області;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.05.2024 №262130715 прийняте Головним управлінням ДПС у Київській області;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.05.2024 №262100715 прийняте Головним управлінням ДПС у Київській області;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.05.2024 №262080715 прийняте Головним управлінням ДПС у Київській області;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.05.2024 №262070715 прийняте Головним управлінням ДПС у Київській області.
II. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позов обґрунтовано протиправністю оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки порушень вимог податкового законодавства позивачем вчинено не було. Стверджували порушення відповідачем процедури призначення та проведення податкової перевірки, обґрунтовуючи тим, що акт перевірки є недопустимим доказом, у зв`язку із чим податкові повідомлення-рішення не можуть уважатись правомірними та підлягають скасуванню. 
Зазначили, що в наказі відповідача від 12.04.2024 № 1024-п відсутні конкретні обставини, які, на думку відповідача, не були досліджені ним під час планової перевірки та на які позивач робив посилання у своїх запереченнях на акт планової перевірки. Із посиланням на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18 та від 24.05.2023 у справі № 140/607/22, зазначили, що встановлена судом протиправність наслідків перевірки внаслідок порушення процедури її проведення є достатньою самостійною підставою для скасування прийнятих за результатами її проведення рішень, що унеможливлює перехід по суті покладених в їх основу податкових правопорушень.
На переконання представника позивача, за порушеннями зазначеними в акті планової перевірки, та які не були зазначені позивачем у запереченнях, відповідачем мали бути винесені податкові повідомлення-рішення у строк, визначений статтею 86 Податкового кодексу України, оскільки позапланова перевірка призначається виключно з питань, зазначених у запереченнях. 
Проте, якщо за одні порушення зазначені в акті планової перевірки та на які не міститься жодних посилань в запереченні до цього акта, а саме – з податку на доходи фізичних осіб та військового збору були винесені податкові повідомлення-рішення (та були сплачені підприємством), то з інших порушень, на які також немає посилання в запереченнях, а саме – господарські операції з контрагентами ТОВ «МЗС-ПРОЕКТ», Приватне акціонерне товариство «УКРГАЗБУД», Управління механізації будівництва № 17 Приватного акціонерного товариства «УКРГАЗБУД» та ФОП ОСОБА_1 (на думку контролюючого органу ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» відносив до складу витрат суми від оренди приміщень і території, які не використовувались у господарській діяльності) та порушення за не реєстрацію податкових накладних, протягом граничного строку, зведені податкові накладні за товарами, які списують понад норми їх природного убутку та по операціям не пов`язаних з господарською діяльністю.
Таким чином, на думку позивача, окрім незаконно призначеної позапланової перевірки позивача, відповідачем ще й порушено строки на складення податкових повідомлень-рішень із зазначених порушень, які містив акт планової перевірки, але вони не були оскаржені в запереченні до акта.
Крім того, позивач заперечував щодо висновків по суті порушень зазначених в акті позапланової перевірки та зазначив, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Крім того, на підтвердження виконання умов договорів з контрагентами, підприємством надані копії договорів, видаткових накладних, рахунків, товарно-транспортних накладних та інші первинні документи. Зазначили, то підприємство позивача є добросовісним платником податків, а чинне законодавство не зобов`язує платника податків перевіряти безпосередніх контрагентів або третіх осіб у відносинах із контрагентами на предмет виконання ними вимог податкового законодавства. 
Таким чином, на переконання позивача, відповідачем не доведено в актах перевірок обставин, які б указували на безтоварність операцій. Водночас, відсутність трудових та матеріальних ресурсів самостійно не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності у підприємства первинних документів, які спростовують такі доводи.
Вважають, що посилання контролюючого органу на фіктивність господарських відносин між підприємством та його контрагентами носять загальний характер, без наведення інформації в акті перевірки, які б засвідчили конкретні обставини ведення фіктивної діяльності такими контрагентами, а тому не можуть спростовувати фактичне здійснення операцій такими суб`єктами господарювання.
Отже, порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків. Чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Тому невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та, відповідно, недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків. 
Відповідач проти позову заперечував, надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили суд відмовити у задоволенні позову. 
Зазначили, що формування податкового кредиту з податку на додану вартість має бути фактично здійснене і підтверджене належними і допустимими первинними документами, які відображають реальність господарських операцій позивача з контрагентами, і є підставою для формування податкового обліку платника податків. Недоведеність вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця – права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.
Із посиланням на правові позиції Верховного Суду, викладених у постановах від 10.11.2020 у справі № 640/25738/19, від 24.05.2019 у справі № 816/4537/14, від 05.05.2020 у справі №826/678/16, від 15.04.2020 у справі №826/13929/17, від 19.11.2019 у справі № 826/487/16, від 24.01.2018 у справі № 2а-19379/11/2670, від 20.01.2016 у справі № 826/11531/14, зазначили, що доведення відсутності реальності господарських операції має здійснюватися шляхом дослідження та встановлення змісту господарських операцій, договірних умов, фактичного порядку надання робіт (послуг), обсягів і змісту господарських операцій, мети придбання, первинних бухгалтерських документів, складених щодо господарських операцій. Необхідно з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій, та оцінити такі докази кожний окремо та у їх сукупності.
Тобто, в цій категорії справ суди мають дослідити: 1) технічну, трудову, технологічну можливість здійснити господарській операції; 2) первинні документи (розкриття змісту господарської операції, наявності обов`язкових реквізитів).
Представник відповідача зазначив, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. За своєю правовою суттю господарською операцією є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підтверджують факт її проведення. Таким чином, основною (первинною) ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.
У відзиві на позовну заяву відповідачем деталізовані взаємовідносини з кожних контрагентом позивача. 
Щодо ТОВ «ВАК-ЛТД», відповідачем зазначено, що у зв`язку з ненаданням до перевірки документів (їх копій), пояснень та інформації складено акт про ненадання документів в повному обсязі від 18.03.2024 №510/10-36-07-15. У ході перевірки ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «ВАК-ЛТД» (податковий номер 23521523); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «ВАК-ЛТД» (податковий номер 23521523). ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано жодного документа (крім видаткових накладних), який би свідчив про оприбуткування (надходження) товару від ТОВ «ВАК-ЛТД» (податковий номер 23521523). Крім того, позивачем ні до перевірки, ні до суду, ні до заперечень не були надані платіжні доручення, які підтверджують оплату товару, таким чином, позивачем не надано доказів оплати ТМЦ.
Щодо ТОВ «ХІМТРЕЙД ІНВЕСТ», відповідачем зазначено, що у зв`язку з ненаданням до перевірки документів (їх копій), пояснень та інформації складено акт про ненадання документів в повному обсязі від 18.03.2024 №510/10-36-07-15. У ході перевірки ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «ХІМТРЕЙД ІНВЕСТ» (податковий номер 40041330); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «ХІМТРЕЙД ІНВЕСТ» (податковий номер 40041330). ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано жодного документа (крім видаткових накладних), який би свідчив про оприбуткування (надходження) товару від ТОВ «ХІМТРЕЙД ІНВЕСТ» (податковий номер 40041330). ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано до перевірки передбачених статтею 13 Закону України від 17.05.2001 № 2406-ІІІ «Про підтвердження відповідності» (із змінами та доповненнями) паспортів, сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар. У зв`язку з ненаданням паспортів, сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар не можливо встановити виробника наведених товарів.
Щодо ТОВ «ТРАЙСТЕЛ», відповідачем зазначено, що ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» до перевірки не надано: договір, платіжні доручення, актів здачі-приймання товару, товарно-транспортні накладні, інформацію щодо здійснення навантажувальних/розвантажувальних робіт (дата і час прибуття до вантажоодержувача; дата і час виїзду від вантажоодержувача; час прибуття, вибуття, простою); не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «ТРАЙСТЕЛ» (попередня назва ТОВ «СПЕЦОІЛ ГРУП») (податковий номер 40230762); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «ТРАЙСТЕЛ» (попередня назва ТОВ «СПЕЦОІЛ ГРУП») (податковий номер 40230762), документів передбачених Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ №281/171/578/155 від 20.05.2008) та Інструкцією з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ № 271/121 від 04.06.2007). У зв`язку з ненаданням до перевірки документів (їх копій), пояснень та інформації складено акт про ненадання документів в повному обсязі від 18.03.2024 №510/10-36-07-15. Із зареєстрованих податкових накладних убачається, що ТОВ «ТРАЙСТЕЛ» здійснював реалізацію на позивача нафтопродуктів, а саме: паливо дизельне. У ході перевірки ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «ТРАЙСТЕЛ» (попередня назва ТОВ «СПЕЦОІЛ ГРУП») (податковий номер 40230762); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «ТРАЙСТЕЛ» (попередня назва ТОВ «СПЕЦОІЛ ГРУП») (податковий номер 40230762). ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано жодного документа (крім видаткових накладних), який би свідчив про оприбуткування (надходження) товару від ТОВ «ТРАЙСТЕЛ» (попередня назва ТОВ «СПЕЦОІЛ ГРУП») (податковий номер 40230762). ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано до перевірки передбачених статтею 13 Закону України від 17.05.2001 № 2406-ІІІ «Про підтвердження відповідності» (із змінами та доповненнями) паспортів, сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар. У зв`язку з ненаданням паспортів, сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар не можливо встановити виробника наведених товарів. Враховуючи зазначене, перевіркою не можливо встановити походження товару (Паливо дизельне ДП-Л-ЄВРО5-ВО, Дизпаливо ДТ-3-К5 Сорт F), який в подальшому ТОВ «ТРАЙСТЕЛ» (попередня назва ТОВ «СПЕЦОІЛ ГРУП») (податковий номер 40230762) реалізовано на адресу ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ».
Щодо ТОВ «СЕВЕН ОІЛ», відповідач повідомив суду, що ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» до перевірки не надано: платіжні доручення, актів здачі-приймання товару, товарно-транспортні накладні, інформацію щодо здійснення навантажувальних/розвантажувальних робіт (дата і час прибуття до вантажоодержувача; дата і час виїзду від вантажоодержувача; час прибуття, вибуття, простою); не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577), документів передбачених Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ №281/171/578/155 від 20.05.2008) та Інструкцією з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ № 271/121 від 04.06.2007. У ході перевірки ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577). ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано жодного документа (крім видаткових накладних), який би свідчив про оприбуткування (надходження) товару від ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577). ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано до перевірки передбачених статтею 13 Закону України від 17.05.2001 № 2406-ІІІ «Про підтвердження відповідності» (із змінами та доповненнями) паспортів, сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар. У зв`язку з ненаданням паспортів, сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар не можливо встановити виробника наведених товарів. Враховуючи зазначене, перевіркою не можливо встановити походження товару (Дизельне паливо 2710194300), який в подальшому ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577) реалізовано на адресу ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ».
Щодо ТОВ «КРАМБУС», відповідач пояснив таке. ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» до перевірки не надано: платіжні доручення, актів здачі-приймання товару, товарно-транспортні накладні, інформацію щодо здійснення навантажувальних/розвантажувальних робіт (дата і час прибуття до вантажоодержувача; дата і час виїзду від вантажоодержувача; час прибуття, вибуття, простою); не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ») (податковий номер 40816513); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ») (податковий номер 40816513), документів передбачених Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ №281/171/578/155 від 20.05.2008) та Інструкцією з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ № 271/121 від 04.06.2007). У зв`язку з ненаданням до перевірки документів (їх копій), пояснень та інформації складено акт про ненадання документів в повному обсязі від 18.03.2024 №510/10-36-07-15. У ході перевірки ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ») (податковий номер 40816513); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ») (податковий номер 40816513). ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано жодного документа (крім видаткових накладних), який би свідчив про оприбуткування (надходження) товару від ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ») (податковий номер 40816513).
Щодо ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ», відповідач зазначив таке. ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» до перевірки не надано: платіжні доручення, актів здачі-приймання товару, товарно-транспортні накладні, інформацію щодо здійснення навантажувальних/розвантажувальних робіт (дата і час прибуття до вантажоодержувача; дата і час виїзду від вантажоодержувача; час прибуття, вибуття, простою); не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766), документів передбачених Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ №281/171/578/155 від 20.05.2008) та Інструкцією з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ № 271/121 від 04.06.2007). У зв`язку з ненаданням до перевірки документів (їх копій), пояснень та інформації складено акт про ненадання документів в повному обсязі від 18.03.2024 №510/10-36-07-15. У ході перевірки ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766). ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано жодного документа (крім видаткових накладних), який би свідчив про оприбуткування (надходження) товару від ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766). ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано до перевірки передбачених статтею 13 Закону України від 17.05.2001 № 2406-ІІІ «Про підтвердження відповідності» (із змінами та доповненнями) паспортів, сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар. У зв`язку з ненаданням паспортів, сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар не можливо встановити виробника наведених товарів. Враховуючи зазначене, перевіркою не можливо встановити походження товару (Дизельне паливо 2710194300), який в подальшому ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766) реалізовано на адресу ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ».
Крім того, позивачем не надано жодної ТТН (нафта), які підтверджують транспортування нафтопродуктів. Зазначили, що ТТН (нафта) є обов`язковим первинним документом для здійснення господарських операцій, які пов`язані з нафтопродуктами. Посилання позивача, що відсутність ТТН (нафта) не може бути самостійною підставою вважати господарську операцію такою, яка не відбулася – не відповідає змісту господарської операції, оскільки специфіка «товару» - нафтопродукти зумовлює особливості його транспортування та зберігання, які передбачені Інструкцією № 281.
Окремо зазначили, що позивачем не наведено жодного аргументу щодо того, яким чином «процедурні порушення, які ніби то вчинив контролюючий орган» вплинули на права та обов`язки позивача. Крім того, зазначили, що порушення, які позивач уважає не мали були відображені в акті документальної позапланової перевірки були відображені в акті планової перевірки та знайшли своє відображення в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях поряд із порушеннями, які були перевірені під час перевірки, передбаченої підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України. Звернули увагу, що контролюючий орган відповідно до вимоги ПК України не має можливості за одну перевірку винести два однакові податкові повідомлення-рішення однієї форми з одного податку.
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просили суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких просили суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. 
Крім того, від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення по справі.
III. Процесуальні дії суду у справі
Ухвалою суду від 07.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07.11.2024.
07.11.2024 підготовче засідання відкладено до 24.12.2024.
24.12.2024 підготовче засідання відкладено до 11.02.2025.
11.02.2025 підготовче засідання відкладено до 03.03.2025.
03.03.2025 суд протокольною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.04.2025.
10.04.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 27.05.2025.
27.05.2025 судове засідання знято з розгляду у зв`язку перебуванням судді Леонтовича А.М. у щорічній відпустці. Чергове засідання призначено на 26.06.2025.
26.06.2025 розгляд справи відкладено до 04.08.2025.
04.08.2025 розгляд справи відкладено до 11.09.2025.
11.09.2025 розгляд справи відкладено до 06.10.2025.
06.10.2025 розгляд справи відкладено до 30.10.2025.
30.10.2025 розгляд справи відкладено до 18.11.2025.
18.11.2025 розгляд справи відкладено до 15.12.2025.
15.12.2025 у судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін та їхню думку, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. 
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІТОЛ ОІЛ» є платником податків, перебуває на обліку в органах державної податкової служби та зареєстроване в якості юридичної особи 31.07.2017, про що в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом в ЄДРПОУ: 41489276 міститься відповідний запис.
Видами діяльності позивача є: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основний) 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах 47.30 Роздрібна торгівля пальним 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами 47.21 Роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах 47.22 Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах 47.23 Роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах 47.24 Роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах.
Судом установлено, що між ТОВ «ВАК-ЛТД» (податковий номер 23521523) та ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» укладено договори про купівлю-продаж нафтопродуктів, а саме: від 12.09.2017 №129171 та від 14.03.2018 №143182. Відповідно до умов договору: продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити за умовами цього договору нафтопродукти надалі – товар.
Між ТОВ «ХІМТРЕЙД ІНВЕСТ» (податковий номер 40041330) та ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» укладено договір поставки нафтопродуктів від 05.02.2018 №05/02-18-28, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати покупцю у власність нафтопродукти (далі - товар), а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти на умовах, викладених у договорі, найменування, кількість та ціна яких вказується в накладних документах на товар та додатках до договору, які оформлюються на кожну окрему партію товару.
Між ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577) та ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» укладено договір поставки нафтопродуктів № 07/11/22-33-ДП від 07.11.2022. Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується передати в погоджені сторонами строки, а покупець прийняти і оплатити на умовах, визначених в договорі, нафтопродукти (бензин автомобільний, дизельне паливо) (далі – товар).
Між ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ») (податковий номер 40816513) та ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» укладено договір поставки нафтопродуктів № 30/07-19-ДП від 30.07.2019. Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується передати в погоджені сторонами строки, а покупець прийняти і оплатити на умовах, визначених в договорі, нафтопродукти (бензин автомобільний, дизельне паливо) (далі – товар).
Між ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766) та ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» укладено договір поставки нафтопродуктів № ВВ-28 від 21.05.2020. Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується передати в погоджені сторонами строки, а покупець прийняти і оплатити на умовах, визначених в договорі, нафтопродукти (бензин автомобільний, дизельне паливо) (далі – товар).
Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Київській області від 01.02.2024 № 259-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТОЛ ОІЛ» (податковий номер 41489276)» наказано провести документальну планову виїзну перевірку позивача тривалістю 10 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності з 31.07.2017 по 31.12.2023 з метою встановлення дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та правильності нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Наказом відповідача від 04.03.2024 № 551-п, продовжено строк проведення документальної планової виїзної перевірки позивача, тривалістю 5 робочих днів.
За результатами перевірки, 18.03.2024 відповідачем складено акт № 16919/10-36-07-15/41489276 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ», податковий номер 41489276».
Перевіркою встановлено та в акті зафіксовано такі порушення вимог податкового законодавства, а саме:
- пунктів 44.1, 44.2, 44.3 статті 44, пунктів 46.1, 46.2 статті 46, статті 57, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 137.3 статті 137, пункту 138.1 статті 138, підпункту 140.5.11 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України зі змінами і доповненнями, абзацу 7 статті 4 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктів 5, 7, 21 П(С)БО № 15 «Дохід», П(С)БО № 16 «Витрати», у результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 1722692 грн, у тому числі по періодам: 2017 рік у сумі 10287 грн, 2018 рік у сумі 135255 грн, 2019 рік у сумі 558959 грн, 2020 рік у сумі 299894 грн, 2022 рік у сумі 96905 грн, 2023 рік у сумі 621392 грн;
- пунктів 44.1, 44.2, 44.3 статті 44, пунктів 46.1, 46.2 статті 46, статті 57, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 137.3 статті 137, пункту 138.1 статті 138, підпункту 140.5.11 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України зі змінами і доповненнями, абзацу 7 статті 4 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктів 5, 7, 21 П(С)БО № 15 «Дохід», П(С)БО № 16 «Витрати», у результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування всього у сумі 424800 грн, у тому числі по періодам: 2023 рік у сумі 424800 грн;
- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2 та 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1546809, у т.ч. за листопад 2017 року у сумі 5953 грн; за грудень 2017 року в сумі 4923 грн; за лютий 2018 року в сумі 1812 грн; за березень 2018 року в сумі 10561 грн; за квітень 2018 року в сумі 15558 грн; за травень 2018 року в сумі 29975 грн; за червень 2018 року в сумі 31853 грн; за липень 2018 року в сумі 2943 грн; за серпень 2018 року в сумі 1448 грн; за вересень 2018 року в сумі 10422 грн; за жовтень 2018 року в сумі 26329 грн; за листопад 2018 року в сумі 11481 грн; за грудень 2018 року в сумі 8891 грн; за лютий 2019 року в сумі 18946 грн; за березень 2019 року в сумі 2159 грн; за квітень 2019 року в сумі 38582 грн; за травень 2019 року в сумі 2864 грн; за червень 2019 року в сумі 11754 грн; за липень 2019 року в сумі 17470 грн; за серпень 2019 року в сумі 56688 грн; за вересень 2019 року в сумі 123131 грн; за жовтень 2019 року в сумі 48756 грн; за листопад 2019 року в сумі 135215 грн; за грудень 2019 року в сумі 147892 грн; за січень 2020 року в сумі 45938 грн; за лютий 2020 року в сумі 64635 грн; за березень 2020 року в сумі 90935 грн; за квітень 2020 року в сумі 36718 грн; за травень 2020 року в сумі 96586 грн; за червень 2020 року в сумі 31581 грн; за листопад 2020 року в сумі 10382 грн; за січень 2021 року в сумі 19097 грн; за листопад 2022 року в сумі 3104 грн; за грудень 2022 року в сумі 5470 грн; за січень 2023 року в сумі 7300 грн; за березень 2023 року в сумі 14290 грн; за квітень 2023 року в сумі 19419 грн; за травень 2023 року в сумі 49994 грн; за червень 2023 року в сумі 33463 грн; за липень 2023 року в сумі 48329 грн; за серпень 2023 року в сумі 39446 грн; за вересень 2023 року в сумі 51097 грн; за жовтень 2023 року в сумі 46091 грн; за грудень 2023 року в сумі 67308 грн;
- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2 та 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено від`ємне значення податку на додану вартість за грудень 2023 року всього у сумі 10044 грн;
- підпунктів 168.1.2, 168.1.4 пункту 168.1, пункту 168.4 статті 168, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176, пункту 171.1, підпункту «а» пункту 171.2 статті 171 Податкового кодексу України, а саме: підприємством несвоєчасно перераховано до бюджету за перевіряємий період податок на доходи фізичних осіб у сумі 9578,66 грн, у тому числі: грудень 2020 року – 3737,84 грн, листопад 2021 року – 521,69 грн, січень 2022 року – 521,84 грн, травень 2022 року – 371,52 грн, червень 2022 року – 194,40 грн, липень 2022 року – 135,17 грн, серпень 2022 року – 314,99 грн, вересень 2022 року – 314,99 грн, листопад 2022 року – 1097,83 грн, грудень 2022 року – 144,00 грн, січень 2023 року – 665,83 грн, лютий 2023 року – 665,83 грн, квітень 2023 року – 665,83 грн, травень 2023 року – 156,02 грн, жовтень 2023 року – 12,86 грн, грудень 2023 року – 58,05 грн;
- пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість 65689 грн, у т.ч. по періодах: грудень 2017 року в сумі 6646 грн; грудень 2018 року в сумі 29289 грн; грудень 2019 року в сумі 29754 грн;
- підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1, підпункту 168.4.1 пункту 168.4 статті 168, пункту 171.1, підпункту «а» пункту 171.2 статті 171, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 8873,64 грн;
- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, підпунктів 168.1.2, 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасне перерахування до бюджету військового збору на загальну суму 649,82 грн, у т.ч.: листопад 2021 року – 43,73 грн, січень 2022 року – 43,48 грн, травень 2022 року – 30,96 грн, червень 2022 року – 16,20 грн, липень 2022 року – 7,51 грн, серпень 2022 року – 26,25 грн, вересень 2022 року – 26,25 грн, жовтень 2022 року – 26,25 грн, листопад 2022 року – 91,48 грн, грудень 2022 року – 12,00 грн, січень 2023 року – 55,48 грн, лютий 2023 року – 55,48 грн, квітень 2023 року – 55,48 грн, грудень 2023 року – 159,27 грн;
- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, підпунктів 168.1.2, 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, а саме: неутримання та неперерахування до бюджету військового збору на загальну суму 739,50 грн;
- розділу ІІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено невідображення у податковому розрахунку сум отриманого доходу, подання інформації про фізичних осіб – платників податків з недостовірними відомостями (ознака доходу 153);
- статті 24, статті 15 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці».
Не погоджуючись із актом документальної планової виїзної перевірки, позивачем в адресу відповідача надіслані заперечення від 29.03.2024 (зареєстровані відповідачем 29.03.2024).
Відповідачем сформовано повідомлення від 02.04.2024 № 2947/12/10-36-07-15 про запрошення платника податків до органів державної податкової служби для участі у розгляді заперечення на акт документальної планової виїзної перевірки від 18.03.2024 № 16919/10-36-07-15/41489276.
Листом від 12.04.2024 відповідач повідомив позивачу, що за результатами розгляду заперечення Комісією Головного управління ДПС у Київській області з питань розгляду заперечень прийнято рішення про необхідність проведення документальної позапланової виїзної перевірки, виключно з питань, що стали предметом заперечення, на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
На підставі акта перевірки від 18.03.2024 № 16919/10-36-07-15/41489276, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:
- від 16.04.2024 № 19106/10-36-24-06 на суму грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 140,66 грн;
- від 16.04.2024 № 19109/10-36-24-06 на суму грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням 8873,64 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2218,42 грн;
- від 16.04.2024 № 19113/10-36-24-06 на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 1020 грн;
- від 16.04.2024 № 19119/10-36-24-06 на суму грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням 739,50 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 184,88 грн;
- від 16.04.2024 № 19121/10-36-24-06 на суму грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1199,33 грн.
Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Київській області від 12.04.2024 № 1024-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТОЛ ОІЛ» (податковий номер 41489276)» наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку позивача з метою встановлення дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства, за період діяльності з 31.07.2017 по 31.12.2023, що стали предметом заперечень. Дата початку перевірки: з 22.04.2024; тривалість перевірки 5 робочих днів.
За результатами позапланової перевірки, 03.05.2024 відповідачем складено акт № 28854/10-36-07-15/41489276 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ», податковий номер 41489276, з питань, що стали предметом заперечень».
Перевіркою встановлено та в акті зафіксовано такі порушення вимог податкового законодавства, а саме:
- пунктів 44.1, 44.2, 44.3 статті 44, пунктів 46.1, 46.2 статті 46, статті 57, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 137.3 статті 137, пункту 138.1 статті 138, підпункту 140.5.11 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України зі змінами і доповненнями, абзацу 7 статті 4 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктів 5, 7, 21 П(С)БО № 15 «Дохід», П(С)БО № 16 «Витрати», у результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 1722692 грн, у тому числі по періодам: 2017 рік у сумі 10287 грн, 2018 рік у сумі 135255 грн, 2019 рік у сумі 558959 грн, 2020 рік у сумі 299894 грн, 2022 рік у сумі 96905 грн, 2023 рік у сумі 621392 грн;
- пунктів 44.1, 44.2, 44.3 статті 44, пунктів 46.1, 46.2 статті 46, статті 57, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 137.3 статті 137, пункту 138.1 статті 138, підпункту 140.5.11 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України зі змінами і доповненнями, абзацу 7 статті 4 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктів 5, 7, 21 П(С)БО № 15 «Дохід», П(С)БО № 16 «Витрати», у результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування всього у сумі 424800 грн, у тому числі по періодам: 2023 рік у сумі 424800 грн;
- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2 та 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1546809, у т.ч. за листопад 2017 року у сумі 5953 грн; за грудень 2017 року в сумі 4923 грн; за лютий 2018 року в сумі 1812 грн; за березень 2018 року в сумі 10561 грн; за квітень 2018 року в сумі 15558 грн; за травень 2018 року в сумі 29975 грн; за червень 2018 року в сумі 31853 грн; за липень 2018 року в сумі 2943 грн; за серпень 2018 року в сумі 1448 грн; за вересень 2018 року в сумі 10422 грн; за жовтень 2018 року в сумі 26329 грн; за листопад 2018 року в сумі 11481 грн; за грудень 2018 року в сумі 8891 грн; за лютий 2019 року в сумі 18946 грн; за березень 2019 року в сумі 2159 грн; за квітень 2019 року в сумі 38582 грн; за травень 2019 року в сумі 2864 грн; за червень 2019 року в сумі 11754 грн; за липень 2019 року в сумі 17470 грн; за серпень 2019 року в сумі 56688 грн; за вересень 2019 року в сумі 123131 грн; за жовтень 2019 року в сумі 48756 грн; за листопад 2019 року в сумі 135215 грн; за грудень 2019 року в сумі 147892 грн; за січень 2020 року в сумі 45938 грн; за лютий 2020 року в сумі 64635 грн; за березень 2020 року в сумі 90935 грн; за квітень 2020 року в сумі 36718 грн; за травень 2020 року в сумі 96586 грн; за червень 2020 року в сумі 31581 грн; за листопад 2020 року в сумі 10382 грн; за січень 2021 року в сумі 19097 грн; за листопад 2022 року в сумі 3104 грн; за грудень 2022 року в сумі 5470 грн; за січень 2023 року в сумі 7300 грн; за березень 2023 року в сумі 14290 грн; за квітень 2023 року в сумі 19419 грн; за травень 2023 року в сумі 49994 грн; за червень 2023 року в сумі 33463 грн; за липень 2023 року в сумі 48329 грн; за серпень 2023 року в сумі 39446 грн; за вересень 2023 року в сумі 51097 грн; за жовтень 2023 року в сумі 46091 грн; за грудень 2023 року в сумі 67308 грн;
- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2 та 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено від`ємне значення податку на додану вартість за грудень 2023 року всього у сумі 10044 грн;
- пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість 65689 грн, у т.ч. по періодах: грудень 2017 року в сумі 6646 грн; грудень 2018 року в сумі 29289 грн; грудень 2019 року в сумі 29754 грн.
Не погоджуючись із актом документальної позапланової виїзної перевірки, позивачем в адресу відповідача надіслані заперечення від 16.05.2024 (зареєстровані відповідачем 16.05.2024).
Листом від 20.05.2024 відповідач повідомив позивача, що названі заперечення на акт позапланової перевірки будуть долучені до матеріалів перевірки. 
На підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки від 05.05.2024 № 28854/10-36-07-15/41489276, контролюючим органом винесені податкові повідомлення рішення:
- від 23.05.2024 №261970715 на суму завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 424800 грн;
- від 23.05.2024 №262130715 на суму грошового зобов`язання 1722692 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 355966,50 грн;
- від 23.05.2024 №262100715 на суму грошового зобов`язання 1546809 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 386702,25 грн;
- від 23.05.2024 №262080715 на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 10044 грн;
- від 23.05.2024 №262070715 на суму штрафу 8461,50 грн за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).
Не погоджуючись із прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку шляхом подання скарги до Державної податкової служби України.
Рішенням ДПС України від 24.06.2024 № 19082/6/99-00-06-01-02-06 «Про продовження строку розгляду скарги», строк розгляду скарги продовжено до 12.08.2024 включно.
За результатами розгляду скарги, рішенням ДПС України від 08.08.2024 № 24121/6/99-00-06-01-02-06 «Про результати розгляду скарги», податкові повідомлення рішення від 23.05.2024 №261970715, №262130715, №262100715, №262080715 та №262070715 залишені без змін, а скаргу позивача – без задоволення.
Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.
V. Норми права, які застосував суд
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України).
Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами
За приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
За нормами статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Під час здійснення планових перевірок платників податків, які є фінансовими агентами, предметом перевірки також є дотримання фінансовими агентами вимог статті 39-3 цього Кодексу.
Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу «витягнутої руки», крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.5-1, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Порядок проведення документальних планових перевірок унормований положеннями статті 77 ПК України, відповідно до якої документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.
Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Внесення змін до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік допускається не частіше одного разу в першому та одного разу в другому кварталі такого року, крім випадків коли зміни пов`язані із змінами найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок.
Документальна перевірка платника податків, який був включений до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік внаслідок внесення змін у такому році (інших ніж зміни найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок), може бути розпочата не раніше 1 липня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у першому кварталі такого року і не раніше 1 жовтня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у другому кварталі такого року.
Оновлений план-графік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 числа останнього місяця кварталу (у випадках змін найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок - до 30 числа місяця, що передує місяцю, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки).
Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 44 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.
Забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку з доходів фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.
Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
У разі планування перевірок одного й того самого платника податків контролюючими органами та органами державного фінансового контролю у звітному періоді такі перевірки проводяться зазначеними органами одночасно. Порядок координації проведення таких перевірок та залучення до перевірок інших органів, передбачених законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок регламентований нормами статті 78 ПК України, відповідно до якої документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.
Наказ про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у цьому підпункті, видається: у разі розгляду заперечення до акта перевірки, - контролюючим органом, який проводив перевірку.
Контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Перевірка платника податків з питань повноти нарахування і сплати податків та зборів під час здійснення контрольованих операцій проводиться з урахуванням особливостей, визначених статтею 39 цього Кодексу.
Строки проведення виїзних перевірок регламентовані статтею 82 ПК України, відповідно до якої тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.
Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.
Тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб-підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому-восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.
Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 10 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 2 робочих дні, інших платників податків - не більш як на 5 робочих днів.
Оформлення результатів перевірок унормовано положеннями статті 86 ПК України, відповідно до якої результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.
Довідка перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).
У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Матеріали перевірки - це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів перевірок, що проводяться контролюючими органами, визначеними підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, та надання заперечень до них визначається Митним кодексом України.
Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).
У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.
Акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.
Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
У разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень, контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про місце і час проведення розгляду матеріалів перевірки. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду.
Платник податків має право брати участь у процесі розгляду матеріалів перевірки особисто або через свого представника. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податку має право надавати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду.
Відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів перевірки.
Під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень: встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини); досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності; досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.
При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.
За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.
Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складання акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до підпунктів 60.1.2 та 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.
В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.
VI. Оцінка суду
Пунктами 44.1, 44.2 та 44.3 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Вимоги цієї статті щодо обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, застосовуються також до нерезидентів, які здійснюють господарську діяльність на території України через постійне представництво (незалежно від наявності у нерезидента зареєстрованого (акредитованого, легалізованого) відокремленого підрозділу), та до іноземних юридичних осіб, визначених у підпункті 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу.
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше:
44.3.1. 2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу;
44.3.2. 1825 днів - для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються особами, визначеними пунктом 133.1 статті 133, підпунктом 133.2.2 пункту 133.2 та пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, а також юридичними особами, які обрали спрощену систему оподаткування, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з підпунктом 44.3.1 цього пункту;
44.3.3. 1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту;
44.3.4. 1095 днів - для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи.
Строки зберігання документів та інформації, визначені цим пунктом, розраховуються з дня подання податкової звітності чи іншої звітності, передбаченої цим Кодексом, для складення якої використовуються зазначені документи та/або інформація, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного строку подання такої звітності, а для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - з дня завершення строку їх дії).
У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1825 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, у встановленому законодавством порядку передаються до архіву.
Передбачені цим пунктом строки зберігання документів та інформації продовжуються на період зупинення відліку строку давності у випадках, передбачених пунктом 102.3 статті 102 цього Кодексу.
Пунктами 46.1 та 46.2 статті 46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.
Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань.
Розрахунки (у тому числі розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до податкової декларації.
Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.
Платник податку на прибуток (крім платників податку на прибуток, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом) подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.
Платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають разом з податковою декларацією за відповідний податковий (звітний) період звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати), складені до перевірки фінансової звітності аудитором. Звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати) подаються платниками податку згідно з цим абзацом за формою, визначеною згідно з Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.
Фінансова звітність або звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати), що подаються відповідно до абзаців першого та другого цього пункту, є додатком до податкової декларації з податку на прибуток підприємств (звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку) та її невід`ємною частиною.
Платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають контролюючому органу річну фінансову звітність, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом у строк не пізніше 10 червня року, наступного за звітним. У разі неподання (несвоєчасного подання) річної фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом, застосовується відповідальність, передбачена пунктом 120.1 статті 120 цього Кодексу, для подання податкових декларацій (розрахунків).
Для частини чистого прибутку (доходу) податковими (звітними) періодами є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. Для господарських товариств, корпоративні права яких частково належать державі, та господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків, що не прийняли рішення про нарахування дивідендів до 1 травня року, який настає за звітним, податковим (звітним) періодом є календарний рік.
При цьому розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку складається наростаючим підсумком та подається до контролюючих органів разом з фінансовою звітністю у строки, передбачені статтею 49 цього Кодексу.
Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, складають та подають з відповідною податковою декларацією фінансову звітність за перше півріччя минулого звітного року, за минулий звітний рік та за перше півріччя поточного звітного року.
Платники частини чистого прибутку (доходу) та/або дивідендів на державну частку, визначені Законом України «Про управління об`єктами державної власності», подають розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та фінансову звітність.
Неприбуткові підприємства, установи та організації, визначені пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, подають звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та річну фінансову звітність.
Відповідно до статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.
Суму податкового зобов`язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов`язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.
Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний день, що настає за вихідним або святковим днем.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.
Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Для платників податку, визначених підпунктом 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу, не є об`єктом оподаткування прибуток із джерелом походження за межами України.
Згідно з пунктом 137.3 статті 137 ПК України, відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного в пункті 57.1-1 статті 57 та 141.4 статті 141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати.
За приписами пункту 138.1 статті 138 ПК України, фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму нарахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів та/або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів та/або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта; на суму залишкової вартості окремого об`єкта невиробничих основних засобів та/або невиробничих нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта; на суму витрат на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів чи невиробничих нематеріальних активів, віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Підпунктом 140.5.11 пункту 140.5 статті 140 ПК України визначено, що фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму витрат від визнаних штрафів, пені, неустойок, відшкодування збитків, компенсації неодержаного доходу (упущеної вигоди), нарахованих відповідно до цивільного законодавства та цивільно-правових договорів, у тому числі у сфері зовнішньоекономічної діяльності, на користь осіб, які не є платниками податку (крім фізичних осіб, які є платниками податку на доходи фізичних осіб), та на користь платників податку, які оподатковуються за ставкою 0 відсотків відповідно до пункту 44 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу, а також на суму штрафів, пені, нарахованих контролюючими органами та іншими органами державної влади за порушення вимог законодавства.
За нормами абзацу 7 статті 4 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах, зокрема превалювання сутності над формою – операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
Встановивши під час документальної позапланової виїзної перевірки порушення позивачем вимог пунктів 44.1, 44.2, 44.3 статті 44, пунктів 46.1, 46.2 статті 46, статті 57, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 137.3 статті 137, пункту 138.1 статті 138, підпункту 140.5.11 пункту 140.5 статті 140 ПК України зі змінами і доповненнями, абзацу 7 статті 4 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктів 5, 7, 21 П(С)БО № 15 «Дохід», П(С)БО № 16 «Витрати», відповідач дійшов висновку про заниження позивачем податку на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 1722692 грн, у тому числі по періодам: 2017 рік у сумі 10287 грн, 2018 рік у сумі 135255 грн, 2019 рік у сумі 558959 грн, 2020 рік у сумі 299894 грн, 2022 рік у сумі 96905 грн, 2023 рік у сумі 621392 грн.
Крім того, перевіркою встановлено завищення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткування всього у сумі 424800 грн, у тому числі по періодам: 2023 рік у сумі 424800 грн.
За правилами пунктів 198.1, 198.2, 198.3 та 198.6 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг. 
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи; ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.
Платники податку, які застосовують касовий метод податкового обліку, суми податку, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та не включені до податкового кредиту протягом періоду 365 календарних днів з дати складення таких податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних у зв`язку з відсутністю фактів списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг (видачі з каси) або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, мають право на включення таких сум до податкового кредиту у звітному податковому періоді, в якому відбулося списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг (видачі з каси) або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, але не пізніше ніж через 60 календарних днів з дати такого списання, надання інших видів компенсацій.
У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.
Під час документальної позапланової виїзної перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2 та 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, у результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1546809, у т.ч. за листопад 2017 року у сумі 5953 грн; за грудень 2017 року в сумі 4923 грн; за лютий 2018 року в сумі 1812 грн; за березень 2018 року в сумі 10561 грн; за квітень 2018 року в сумі 15558 грн; за травень 2018 року в сумі 29975 грн; за червень 2018 року в сумі 31853 грн; за липень 2018 року в сумі 2943 грн; за серпень 2018 року в сумі 1448 грн; за вересень 2018 року в сумі 10422 грн; за жовтень 2018 року в сумі 26329 грн; за листопад 2018 року в сумі 11481 грн; за грудень 2018 року в сумі 8891 грн; за лютий 2019 року в сумі 18946 грн; за березень 2019 року в сумі 2159 грн; за квітень 2019 року в сумі 38582 грн; за травень 2019 року в сумі 2864 грн; за червень 2019 року в сумі 11754 грн; за липень 2019 року в сумі 17470 грн; за серпень 2019 року в сумі 56688 грн; за вересень 2019 року в сумі 123131 грн; за жовтень 2019 року в сумі 48756 грн; за листопад 2019 року в сумі 135215 грн; за грудень 2019 року в сумі 147892 грн; за січень 2020 року в сумі 45938 грн; за лютий 2020 року в сумі 64635 грн; за березень 2020 року в сумі 90935 грн; за квітень 2020 року в сумі 36718 грн; за травень 2020 року в сумі 96586 грн; за червень 2020 року в сумі 31581 грн; за листопад 2020 року в сумі 10382 грн; за січень 2021 року в сумі 19097 грн; за листопад 2022 року в сумі 3104 грн; за грудень 2022 року в сумі 5470 грн; за січень 2023 року в сумі 7300 грн; за березень 2023 року в сумі 14290 грн; за квітень 2023 року в сумі 19419 грн; за травень 2023 року в сумі 49994 грн; за червень 2023 року в сумі 33463 грн; за липень 2023 року в сумі 48329 грн; за серпень 2023 року в сумі 39446 грн; за вересень 2023 року в сумі 51097 грн; за жовтень 2023 року в сумі 46091 грн; за грудень 2023 року в сумі 67308 грн;
Крім того, відповідачем встановлено завищення позивачем від`ємного значення податку на додану вартість за грудень 2023 року всього у сумі 10044 грн.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України, у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.
Встановивши порушення пункту 201.10 статті 201 ПК України, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість 65689 грн, у т.ч. по періодах: грудень 2017 року в сумі 6646 грн; грудень 2018 року в сумі 29289 грн; грудень 2019 року в сумі 29754 грн.
Суд зазначає, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. За своєю правовою суттю господарською операцією є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підтверджують факт її проведення.
Таким чином, основною (первинною) ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.
При цьому, оцінюючи обґрунтованість заявленої податкової вигоди адміністративний суд має оцінити обставини вчинення відповідних господарських операцій в їх сукупності та дослідити фактичні правовідносини учасників поставок, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.
Аналогічний підхід щодо застосування приписів статті 198 ПК України та надання оцінки питанню фактичного здійснення господарської операції, як підстави для формування податкового кредиту, викладений Верховним Судом у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/14489/16, від 26.03.2019 у справі № 826/5263/14, від 30.08.2019 у справі №2а-12436/11/2670, від 07.08.2018 у справі № 822/1825/14.
Щодо взаємовідносин з ТОВ «ВАК-ЛТД» (податковий номер 23521523), судом установлено таке. 
Щодо наявності трудових ресурсів: ТОВ «ВАК-ЛТД» (податковий номер 23521523) податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, i сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску до контролюючого органу не подає з березня 2021 року, що на переконання відповідача свідчить про відсутність найманих працівників.
Відповідно до поданих ТОВ «ВАК-ЛТД» (податковий номер 23521523) податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, i сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, кількість найманих працівників недостатня для здійснення господарської діяльності в задекларованих обсягах.
Щодо наявності основних засобів: балансова вартість основних засобів відповідно до фінансової звітності станом на 31.12.2018 складала 13,7 тис. грн.
ТОВ «ВАК-ЛТД» в період взаємовідносин з ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (за формою 20-ОПП) до контролюючого органу не подавало.
Щодо технічної можливості здійснити господарські операції: за результатами аналізу даних ЄРПН встановлено, що ТОВ «ВАК-ЛТД» (податковий номер 23521523) у період взаємовідносин з ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» та з моменту реєстрації, будь-які основні засоби не придбавав.
Щодо ланцюгів постачання: ГУ ДПС зазначає, що відслідкувати джерело походження товару є неможливим.
Щодо наданих документів: ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» вручено 20.02.2024 запит №1/10-36-07-14 від 20.02.2024 про надання належним чином завірених копій документів та пояснень по взаємовідносинах, зокрема з ТОВ «ВАК-ЛТД» (податковий номер 23521523), а саме: договори, видаткові накладні (акти виконаних робіт), розрахункові документи, товарно-транспортні накладні, картку рахунку 631 (в розгорнутому вигляді) та інші документи за період з 31.07.2017 по 31.12.2023.
ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» до перевірки не надано: платіжні доручення, актів здачі-приймання товару, товарно-транспортні накладні, інформацію щодо здійснення навантажувальних/розвантажувальних робіт (дата і час прибуття до вантажоодержувача; дата і час виїзду від вантажоодержувача; час прибуття, вибуття, простою); не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «ВАК-ЛТД» (податковий номер 23521523); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «ВАК-ЛТД» (податковий номер 23521523), документів передбачених Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ №281/171/578/155 від 20.05.2008) та Інструкцією з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ № 271/121 від 04.06.2007).
У зв`язку з ненаданням до перевірки документів (їх копій), пояснень та інформації складено акт про ненадання документів в повному обсязі від 18.03.2024 №510/10-36-07-15.
Суд зазначає, що у ході перевірки ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «ВАК-ЛТД» (податковий номер 23521523); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «ВАК-ЛТД» (податковий номер 23521523).
Для обліку і контролю за надходженням та оприбуткуванням матеріальних цінностей ведеться Журнал обліку вантажів, що надійшли, типової форми № М-1.
Записи в журналі робить відділ постачань у міру надходження ТМЦ на склад – на підставі товарно-транспортних документів, прибуткових ордерів, актів приймання матеріалів.
ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано жодного документа (крім видаткових накладних), який би свідчив про оприбуткування (надходження) товару від ТОВ «ВАК-ЛТД» (податковий номер 23521523).
Судом установлено, що позивачем ні до перевірки, ні до суду, ні до заперечень не були надані платіжні доручення, які підтверджують оплату товару. Таким чином, позивачем не надано доказів оплати ТМЦ.
Щодо взаємовідносин з ТОВ «ХІМТРЕЙД ІНВЕСТ» (податковий номер 40041330), суд зазначає таке.
Щодо наявності основних засобів: ТОВ «ХІМТРЕЙД ІНВЕСТ» (податковий номер 40041330) повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (за формою 20-ОПП) до контролюючих органів не подавало.
Щодо ланцюгів постачання: як зазначив відповідач, відслідкувати джерело походження товару є неможливим. 
Щодо наданих документів: ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» вручено 20.02.2024 запит №1/10-36-07-14 від 20.02.2024 про надання належним чином завірених копій документів та пояснень по взаємовідносинах, зокрема з ТОВ «ХІМТРЕЙД ІНВЕСТ» (податковий номер 40041330), а саме: договори, видаткові накладні (акти виконаних робіт), розрахункові документи, товарно-транспортні накладні, картку рахунку 631 (в розгорнутому вигляді) та інші документи за період з 31.07.2017 по 31.12.2023.
ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» до перевірки не надано: платіжні доручення, актів здачі-приймання товару, товарно-транспортні накладні, інформацію щодо здійснення навантажувальних/розвантажувальних робіт (дата і час прибуття до вантажоодержувача; дата і час виїзду від вантажоодержувача; час прибуття, вибуття, простою); не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «ХІМТРЕЙД ІНВЕСТ» (податковий номер 40041330); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «ХІМТРЕЙД ІНВЕСТ» (податковий номер 40041330), документів передбачених Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ №281/171/578/155 від 20.05.2008) та Інструкцією з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ № 271/121 від 04.06.2007).
У зв`язку з ненаданням до перевірки документів (їх копій), пояснень та інформації складено акт про ненадання документів в повному обсязі від 18.03.2024 №510/10-36-07-15.
У ході перевірки ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «ХІМТРЕЙД ІНВЕСТ» (податковий номер 40041330); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «ХІМТРЕЙД ІНВЕСТ» (податковий номер 40041330).
Для обліку і контролю за надходженням та оприбуткуванням матеріальних цінностей ведеться Журнал обліку вантажів, що надійшли, типової форми № М-1.
Записи в журналі робить відділ постачань у міру надходження ТМЦ на склад – на підставі товарно-транспортних документів, прибуткових ордерів, актів приймання матеріалів.
ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано жодного документа (крім видаткових накладних), який би свідчив про оприбуткування (надходження) товару від ТОВ «ХІМТРЕЙД ІНВЕСТ» (податковий номер 40041330).
ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано до перевірки передбачених статтею 13 Закону України від 17.05.2001 № 2406-ІІІ «Про підтвердження відповідності» (із змінами та доповненнями) паспортів, сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар.
У зв`язку з ненаданням паспортів, сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар не можливо встановити виробника наведених товарів.
Враховуючи зазначене, перевіркою не встановлено походження товару (Паливо дизельне ДП-Л-ЄВРО5-ВО, Дизпаливо ДТ-3-К5 Сорт F), який в подальшому ТОВ «ТРАЙСТЕЛ» (попередня назва ТОВ «СПЕЦОІЛ ГРУП») (податковий номер 40230762) реалізовано на адресу ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ».
Судом установлено, що позивачем ні до перевірки, ні до суду, ні до заперечень не були надані платіжні доручення, які підтверджують оплату товару. Таким чином, позивачем не надано доказів оплати ТМЦ по взаємовідносинах із контрагентом ТОВ «ХІМТРЕЙД ІНВЕСТ».
Щодо взаємовідносин з ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577), суд виходив із такого.
Щодо наявності основних засобів: балансова вартість основних засобів відповідно до фінансової звітності станом на 31.12.2018 складала 13,7 тис. грн.
Відповідно до поданого ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» в період взаємовідносин з ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (за формою 20-ОПП) до контролюючого органу наявний офіс за адресою: м. Київ, Оболонський район, вулиця Семена Скляренко 9/903.
Будь-які інші об`єкти, пов`язанні з діяльністю ТОВ «СЕВЕН ОІЛ», такі як: Паливні склади та інші місця зберігання палива відсутні.
Щодо наявності технічної можливості здійснити господарські операції: за результатами аналізу даних ЄРПН встановлено, що ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577) у період взаємовідносин з ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» та з моменту реєстрації, будь-які основні засоби не придбавав.
Щодо ланцюгів постачання: відслідкувати походження товару є неможливим.
Щодо наданих документів: ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» вручено 20.02.2024 запит №1/10-36-07-14 від 20.02.2024 про надання належним чином завірених копій документів та пояснень по взаємовідносинах, зокрема з ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577), а саме: договори, видаткові накладні (акти виконаних робіт), розрахункові документи, товарно-транспортні накладні, картку рахунку 631 (в розгорнутому вигляді) та інші документи за період з 31.07.2017 по 31.12.2023.
ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» до перевірки не надано: платіжні доручення, актів здачі-приймання товару, товарно-транспортні накладні, інформацію щодо здійснення навантажувальних/розвантажувальних робіт (дата і час прибуття до вантажоодержувача; дата і час виїзду від вантажоодержувача; час прибуття, вибуття, простою); не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577), документів передбачених Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ №281/171/578/155 від 20.05.2008) та Інструкцією з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ № 271/121 від 04.06.2007).
У ході перевірки ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577).
Для обліку і контролю за надходженням та оприбуткуванням матеріальних цінностей ведеться Журнал обліку вантажів, що надійшли, типової форми № М-1.
Записи в журналі робить відділ постачань у міру надходження ТМЦ на склад – на підставі товарно-транспортних документів, прибуткових ордерів, актів приймання матеріалів.
З`ясовано, що ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано жодного документа (крім видаткових накладних), який би свідчив про оприбуткування (надходження) товару від ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577).
ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано до перевірки передбачених статтею 13 Закону України від 17.05.2001 № 2406-ІІІ «Про підтвердження відповідності» (із змінами та доповненнями) паспортів, сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар.
У зв`язку з ненаданням паспортів, сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар не можливо встановити виробника наведених товарів.
Враховуючи зазначене, перевіркою не встановлено походження товару (Дизельне паливо 2710194300), який в подальшому ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577) реалізовано на адресу ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ».
Суд зазначає, що позивачем ні до перевірки, ні до суду, ні до заперечень не були надані платіжні доручення, які підтверджують оплату товару. Таким чином, позивачем не надано доказів оплати ТМЦ по господарським взаємовідносинам із ТОВ «СЕВЕН ОІЛ».
Щодо взаємовідносин з ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ») (податковий номер 40816513), слід зазначити таке.
Щодо наявності основних засобів: балансова вартість основних засобів відповідно до фінансової звітності станом на 30.06.2020 складала 0 тис. грн.
Відповідно до поданого ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ») в період взаємовідносин з ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (за формою 20-ОПП) до контролюючого органу наявний офіс за адресою: м. Київ, Оболонський район, вулиця Семена Скляренко 9/903 і склад за адресою: м. Київ, Голосіївський район, вулиця Деревообробна, буд. 5.
Будь-які інші об`єкти, пов`язанні з діяльністю ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ»), такі як: паливні склади та інші місця зберігання палива відсутні.
Щодо технічної можливості здійснити господарські операції: за результатами аналізу даних ЄРПН встановлено, що ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ») (податковий номер 40816513) у період взаємовідносин з ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» та з моменту реєстрації, будь-які основні засоби не придбавав.
Щодо ланцюгів постачання: відслідкувати походження товару є неможливим.
Щодо наданих документів: ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» вручено 20.02.2024 запит №1/10-36-07-14 від 20.02.2024 про надання належним чином завірених копій документів та пояснень по взаємовідносинах, зокрема з ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ») (податковий номер 40816513), а саме: договори, видаткові накладні (акти виконаних робіт), розрахункові документи, товарно-транспортні накладні, картку рахунку 631 (в розгорнутому вигляді) та інші документи за період з 31.07.2017 по 31.12.2023.
ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» до перевірки не надано: платіжні доручення, актів здачі-приймання товару, товарно-транспортні накладні, інформацію щодо здійснення навантажувальних/розвантажувальних робіт (дата і час прибуття до вантажоодержувача; дата і час виїзду від вантажоодержувача; час прибуття, вибуття, простою); не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ») (податковий номер 40816513); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ») (податковий номер 40816513), документів передбачених Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ №281/171/578/155 від 20.05.2008) та Інструкцією з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ № 271/121 від 04.06.2007).
У зв`язку з ненаданням до перевірки документів (їх копій), пояснень та інформації складено акт про ненадання документів в повному обсязі від 18.03.2024 №510/10-36-07-15.
Судом установлено, що у ході перевірки ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ») (податковий номер 40816513); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ») (податковий номер 40816513).
Для обліку і контролю за надходженням та оприбуткуванням матеріальних цінностей ведеться Журнал обліку вантажів, що надійшли, типової форми № М-1.
Записи в журналі робить відділ постачань у міру надходження ТМЦ на склад – на підставі товарно-транспортних документів, прибуткових ордерів, актів приймання матеріалів.
ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано жодного документа (крім видаткових накладних), який би свідчив про оприбуткування (надходження) товару від ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ») (податковий номер 40816513).
Суд зазначає, що позивачем ні до перевірки, ні до суду, ні до заперечень не були надані платіжні доручення, які підтверджують оплату товару. Таким чином, позивачем не надано доказів оплати ТМЦ по взаємовідносинах із контрагентом ТОВ «КРАМБУС».
Щодо взаємовідносин з ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766), суд виходив із такого.
Щодо наявності основних засобів: балансова вартість основних засобів відповідно до фінансової звітності станом на 01.01.2021 складала 986,5 тис. грн.
Відповідно до поданого ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» в період взаємовідносин з ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (за формою 20-ОПП) до контролюючого органу наявна нафтобаза за адресою: Київська обл., Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Набережна, 26 і паливні склади за адресою: м. Київ Оболонський район, вул. Богатирська, 6 та Житомирська обл., м. Коростень, вул. Житомирська, 2.
Щодо наявності технічної можливості здійснити господарські операції: за результатами аналізу даних ЄРПН встановлено, що ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766) у період взаємовідносин з ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» та з моменту реєстрації, будь-які основні засоби не придбавав.
Щодо наданих документів; ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» вручено 20.02.2024 запит №1/10-36-07-14 від 20.02.2024 про надання належним чином завірених копій документів та пояснень по взаємовідносинах, зокрема з ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766), а саме: договори, видаткові накладні (акти виконаних робіт), розрахункові документи, товарно-транспортні накладні, картку рахунку 631 (в розгорнутому вигляді) та інші документи за період з 31.07.2017 по 31.12.2023.
ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» до перевірки не надано: платіжні доручення, актів здачі-приймання товару, товарно-транспортні накладні, інформацію щодо здійснення навантажувальних/розвантажувальних робіт (дата і час прибуття до вантажоодержувача; дата і час виїзду від вантажоодержувача; час прибуття, вибуття, простою); не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766), документів передбачених Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ №281/171/578/155 від 20.05.2008) та Інструкцією з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (наказ № 271/121 від 04.06.2007).
У зв`язку з ненаданням до перевірки документів (їх копій), пояснень та інформації складено акт про ненадання документів в повному обсязі від 18.03.2024 №510/10-36-07-15.
Судом з`ясовано, що у ході перевірки ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано журнал заїзду та виїзду автомобільного транспорту, журналу надходження вантажів (форма затверджена наказом Мінстату України від 21.06.1996 №193) щодо ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766); відсутні тимчасові перепустки на територію ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» для ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766).
Для обліку і контролю за надходженням та оприбуткуванням матеріальних цінностей ведеться Журнал обліку вантажів, що надійшли, типової форми № М-1.
Записи в журналі робить відділ постачань у міру надходження ТМЦ на склад – на підставі товарно-транспортних документів, прибуткових ордерів, актів приймання матеріалів.
ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано жодного документа (крім видаткових накладних), який би свідчив про оприбуткування (надходження) товару від ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766).
ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» не надано до перевірки передбачених статтею 13 Закону України від 17.05.2001 № 2406-ІІІ «Про підтвердження відповідності» (із змінами та доповненнями) паспортів, сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар.
У зв`язку з ненаданням паспортів, сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар не можливо встановити виробника наведених товарів.
Враховуючи зазначене, суд погоджується з доводами контролюючого органу, що перевіркою не можливо встановити походження товару (Дизельне паливо 2710194300), який в подальшому ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766) реалізовано на адресу ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ».
Суд констатує, що позивачем ні до перевірки, ні до суду, ні до заперечень не були надані платіжні доручення, які підтверджують оплату товару, що свідчить про відсутність доказів оплати ТМЦ по взаємовідносинах позивача з контрагентом ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ».
Крім того, судом установлено, що до перевірки були надані договори поставки нафтопродуктів з контрагентами, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 178-191 Том І).
Відповідно до умов договорів передбачено, що поставка товару здійснюється окремими партіями за письмовими заявками покупця про готовність прийняти і оплатити товар, на підставі та в разі погодження яких, постачальником виставляється рахунок-фактура на оплату кожної партії товару. Номенклатура, кількість, ціна товару в партії визначається у рахунках-фактурах та видаткових накладних на поставку партії товару. 
Проте ні заявки, ні рахунки-фактури не були надані ні до перевірки, ні до заперечень.
Тобто, позивачем самостійно не надано документи, обов`язковість яких визначена умовами договорів поставки.
Щодо відсутності ТТН (нафта), суд зазначає таке.
Як убачається з акта перевірки та акта ненадання документів, позивачем не надано жодної ТТН (нафта), які підтверджують транспортування нафтопродуктів.
Між ТОВ «ВАК-ЛТД» (податковий номер 23521523) та ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» укладено договори про купівлю-продаж нафтопродуктів, а саме: від 12.09.2017 №129171 та від 14.03.2018 №143182. 
Відповідно до умов договору: продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити за умовами цього договору нафтопродукти, далі – товар.
Між ТОВ «ХІМТРЕЙД ІНВЕСТ» (податковий номер 40041330) та ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» укладено договір поставки нафтопродуктів від 05.02.2018 №05/02-18-28, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати покупцю у власність нафтопродукти (іменовані далі - товар), а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти на умовах, викладених у договорі, найменування, кількість та ціна яких вказується в накладних документах на товар та додатках до договору, які оформлюються на кожну окрему партію товару.
Між ТОВ «СЕВЕН ОІЛ» (податковий номер 43976577) та ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» укладено договір поставки нафтопродуктів № 07/11/22-33-ДП від 07.11.2022. Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується передати в погоджені сторонами строки, а покупець прийняти і оплатити на умовах, визначених в договорі, нафтопродукти (бензин автомобільний, дизельне паливо), іменовані далі за текстом - товар.
Між ТОВ «КРАМБУС» (попередня назва ТОВ «ЄВРО ДИЗЕЛЬ») (податковий номер 40816513) та ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» укладено договір поставки нафтопродуктів № 30/07-19-ДП від 30.07.2019. Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується передати в погоджені сторонами строки, а покупець прийняти і оплатити на умовах, визначених в договорі, нафтопродукти (бензин автомобільний, дизельне паливо), іменовані далі за текстом – товар.
Між ТОВ «ІНТЕР ЛАЙТ» (податковий номер 41122766) та ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» укладено договір поставки нафтопродуктів № ВВ-28 від 21.05.2020. Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується передати в погоджені сторонами строки, а покупець прийняти і оплатити на умовах, визначених в договорі, нафтопродукти (бензин автомобільний, дизельне паливо), іменовані далі за текстом - товар.
Так, спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496, затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).
Ця Інструкція поширюється на всі класи, типи, групи і види нафти та типи, марки і види (залежно від масової частки сірки) нафтопродуктів. Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх підприємств, установ та органів незалежно від форм власності, які займаються хоча б одним із таких видів діяльності, як зберігання, транспортування та відпуск нафти і нафтопродуктів.
Пунктами 7.5.7, 7.5.8 Інструкції визначено, що товарно-транспортні накладні на вивезення нафти або нафтопродуктів автотранспортом вантажоодержувача оформлюється на підставі довіреності вантажоодержувача, а під час постачання вантажовідправником - на підставі подорожнього листа автотранспортного підприємства. 
Відпуск нафти або нафтопродуктів здійснюється в день оформлення товарно-транспортної накладної за наявності усіх її примірників. 
У товарно-транспортній накладній оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, розписується в ній і здає для оформлення. У товарно-транспортних накладних зазначаються найменування, марка та вид нафти або нафтопродукту, об`єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства.
Згідно з пунктами 8.25, 8.26 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568 (далі – Правила), час прибуття автомобіля для завантаження встановлюється у пункті вантаження з моменту проставляння в товарно-транспортній накладній відмітки про фактичний час прибуття автомобіля для завантаження, а час прибуття автомобіля для розвантаження - з моменту пред`явлення водієм товарно-транспортної накладної в пункті розвантаження.
Вантаження і розвантаження вважаються закінченими після надання водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних, оформлених у паперовій та/або електронній формі, на навантажений або вивантажений вантаж.
Главою 11 Правил затверджено Правила оформлення документів на перевезення, пунктом 11.1 яких передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Отже, до документального забезпечення господарських операцій з нафтопродуктами існують додаткові вимоги. Зокрема, товарно-транспортні накладні на вивезення нафти або нафтопродуктів під час постачання вантажовідправником - на підставі подорожнього листа автотранспортного підприємства.
Таким чином, ТТН (нафта) є обов`язковим первинним документом для здійснення господарських операцій, які пов`язані з нафтопродуктами. 
У зв`язку із цим, посилання позивача, що відсутність ТТН (нафта) не може бути самостійною підставою вважати господарську операцію такою, яка не відбулася – не відповідає змісту господарської операції, оскільки специфіка товару - нафтопродукти зумовлює особливості його транспортування та зберігання, які передбачені Інструкцією № 281.
Таким чином, сукупність доказів свідчить про нереальний характер господарських операцій.
Крім того, судом установлено, що що ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» відносив до складу витрат суми від оренди приміщень і території, які не використовувалась в господарській діяльності:
- ТОВ «МЗС-ПРОЕКТ» (податковий номер 34425837) операторська, що розташована за адресою: м. Київ, проспект Броварський, 95, всього у сумі 380416,23 грн, в т.ч. ПДВ 317 013,54 грн;
- ПрАТ «УКРГАЗБУД», Управління механізації будівництва №17 ПрАТ «УКРГАЗБУД» (податковий номер 14277604) частина бетонованої площадки площею 320 м.кв., вагон-будинок івн. №465 розміщені за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. М. Калмикова, 12 (Договір №16 від 01.01.2019), всього у сумі 43 737,59 грн, в т.ч. ПДВ 7 289,62 грн;
- ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 20.02.2020) приміщення 41,4 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 нежитлові приміщення з №1 по №5 групи приміщень№3 (в літ. А) магазин (договір від 22.02.2021), всього у сумі 30 000 грн (без ПДВ)
Відповідно до ОСВ по рахунку 94 «Інші витрати операційної діяльності» ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» віднесено до складу витрат по операціям з оренди приміщень та територій, які не використовувались в господарський діяльності суму у розмірі 383 462 грн, в т.ч. за: 2017 рік у сумі 43 647 грн, за 2018 рік 713 119 грн, за 2019 рік 163 371 грн, за 2021 рік 30 000 грн.
ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» до перевірки не надано пояснень та первинних документів, що підтверджують використання орендованих приміщень і територій в господарській діяльності та правомірного понесення витрат у розмірі 383 462 грн з оренди.
Абзацом 2 пункту 44.7 статті 44 ПК України передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.
ПК України дозволяє платнику податків у разі ненадання документів під час проведення перевірки надати документи і після завершення такої перевірки, які мають бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Суд зазначає, і це вбачається з матеріалів справи, що позивач не скористався своїм правом надати документи, які підтверджують облік та походження товарів.
Отже, загальний підхід щодо правозастосування статті 44 та статті 85 ПК України у спорах між платниками податків та контролюючими органами, що виникають за результатами проведення податкових перевірок (оскарження податкових повідомлень-рішень) за умови ненадання під час перевірки документів, свідчить про те, що документи, які не були надані під час перевірки (чи протягом 10 днів після її проведення) вважаються відсутніми у такого платника податків.
Надання первинних документів згодом, у тому числі під час розгляду справи у суді, не змінює статусу цих документів, як таких, що були відсутні на час формування даних звітності та їх надання згодом не має правових наслідків для цілей підтвердження правомірності формування спірних сум податкових вигод у відповідний податковий період.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 160/8441/18, від 28.10.2021 у справі № 802/880/18-а, від 06.09.2022 у справі № 640/772/21, від 14.12.2022 у справі № 640/637/19, від 07.02.2023 у справі № 640/9880/19.
Таким чином, судом установлено, що позивачем не було надано документів, які підтверджують облік товарів, що знаходилися у місці продажу (господарському об`єкті) в момент перевірки.
Крім того, судом установлено, і це випливає з матеріалів перевірки – маніпулювання показниками фінансової звітності ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» по операціях з оренди, яка не використовується в господарській діяльності. Зазначене призвело до завищення показника інших операційних витрат на суму 383 462 грн, в т.ч. за: 2017 рік у сумі 43 647 грн, за 2018 рік 713 119 грн, за 2019 рік 163 371 грн, за 2021 рік 30 000 грн.
Зокрема, підприємством включено до складу витрат вказані суми, не підтверджені належним чином первинними документами.
У бухгалтерському обліку зазначені суми відображені проводкою Дт 791 Кт 377.
Враховуючи зазначене, перевіркою не можливо було підтвердити фактичний показник рядка 2180 Звіту про фінансові результати «Інші операційні витрати» на суму 383 462 грн, в т.ч. за: 2017 рік у сумі 43 647 грн, за 2018 рік 713 119 грн, за 2019 рік 163 371 грн, за 2021 рік 30 000 грн, у зв`язку з тим, що ТОВ «ВІТОЛ ОІЛ» безпідставно віднесено до складу інших операційних витрат суму у розмірі 383 462 грн, в т.ч. за: 2017 рік у сумі 43 647 грн, за 2018 рік 713 119 грн, за 2019 рік 163 371 грн, за 2021 рік 30 000 грн, а також в порушення пункту 198.5 статті 198 ПК України, підприємством занижено показники, задекларовані в рядку 4.1 колонка Б Декларації «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 189.1 статті 189 ПК України за операціями, що оподатковуються за: основною ставкою» на загальну суму 65 686 грн, в т.ч. за вересень 2017 року у сумі 2083 грн, за листопад 2017 року у сумі 2083 грн, за грудень 2017 року у сумі 2479 грн, за січень 2018 року у сумі 2083 грн, за лютий 2018 року у сумі 2471 грн, за березень 2018 року у сумі 2230 грн, за квітень 2018 року у сумі 2414 грн, за травень 2018 року у сумі 2193 грн, за червень 2018 року у сумі 2299 грн, за липень 2018 року у сумі 2227 грн, за серпень 2018 року у сумі 2500 грн, за вересень 2018 року у сумі 2615 грн, за жовтень 2018 року у сумі 2500 грн, за листопад 2018 року у сумі 2878 грн, за грудень 2018 року у сумі 2878 грн, за січень 2019 року у сумі 4288 грн, за лютий 2019 року у сумі 3772 грн, за березень 2019 року у сумі 3808 грн, за квітень 2019 року у сумі 3779 грн, за травень 2019 року у сумі 3619 грн, за червень 2019 року у сумі 3474 грн, за липень 2019 року у сумі 3473 грн, за серпень 2019 року у сумі 3537 грн, за вересень 2019 року у сумі 3 грн.
Щодо тверджень позивача про порушення відповідачем процедури проведення документальної позапланової виїзної перевірки, суд зазначає таке.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 відступила від висновків, сформованих у постанові Верховного суду України від 27.01.2015 у справі № 21-425а14, в якій судом касаційної інстанції було зазначено таке: «Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої».
Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від такого висновку, сформувала новий, а саме – не всі процедурні (формальні, адміністративні) порушення можуть бути підставою для скасування податкових повідомлень-рішень, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу: «Отже, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення».
Аналіз таких висновків Великої Палати Верховного Суду свідчить про те, що: 1) не всі процедурні порушення допущені під час призначення та/або проведення перевірки (доведені платником під час судового розгляду справи належними, допустимими та достатніми доказами) є підставою для скасування прийнятого за результатами перевірки рішення контролюючого органу; 2) підставами для скасування таких рішень є лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки.
За висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 25.11.2021 у справі № 440/1961/19, у питаннях дотримання контролюючими органами процедури проведення перевірки, істотне значення має встановлення обставин забезпечення платникам податків можливості реалізувати їх права, передбачені ПК України, а у разі їх порушення – чи могло це істотно вплинути на правильність та обґрунтованість висновків контролюючого органу, здійснених за результатами такої перевірки, на підставі яких прийняті рішення. Застосовуючи такий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 до спірних правовідносин, Верховний Суд уважає, що сукупність встановлених судами попередніх інстанцій у цій справі обставин не дозволяє зробити беззаперечний висновок про допущення контролюючим органом істотних порушень норм податкового законодавства під час проведення перевірки, оскільки є підстави вважати, що проведення документальної виїзної перевірки у приміщенні контролюючого органу відбулося з відома позивача, який не заперечував проти її проведення у такому порядку та сприяв її проведенню шляхом надання пояснень та документів.
Крім того, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, порушення, допущені під час призначення та проведення перевірки, можуть бути підставою для скасування рішення контролюючого органу у випадку, якщо такі порушення вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Позивачем не було наведено доводів на обґрунтування того, як прийняття податкових повідомлень-рішень з пропуском строку, встановленого пунктом 86.8 статті 86 ПК України, вплинуло на обґрунтованість та законність цих рішень.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.11.2021 у справі № 280/1367/20.
За висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 06.07.2022 у справі № 815/5551/14, обґрунтовуючи підстави оскарження податкового повідомлення-рішення, особа-позивач посилався, зокрема на незаконність призначення та проведення перевірки на підставі відповідного наказу, оскільки: запит ОДПІ про надання документів та письмових пояснень відповідне товариство не отримувало; наказ та повідомлення щодо проведення позапланової невиїзної перевірки отримано особою-позивача 22.07.2014, тобто після її проведення (17.07.2014).
Колегія суддів звернула увагу на те, що вказані особою-позивачем процедурні порушення щодо призначення та проведення контрольного заходу на підставі відповідного наказу не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з прийняттям оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, адже вони об`єктивно не могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки акта індивідуальної дії.
Крім того, подібними є висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в інших категоріях спорів, які стосуються загальних підходів, щодо розгляду справ, предметом яких є акти індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, а підставами процедурні порушення допущені під час прийняття рішення та їх вплив на законність та обґрунтованість такого акта, зокрема висновки викладені в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 у справі № 640/110/20, відповідно до яких колегія суддів звернула увагу, що при здійсненні оцінки ступеня та наявності процедурних порушень суб`єкта владних повноважень, що здійснює процедуру антидемпінгового розслідування, визначальною ознакою, що виражає вплив таких порушень на спірні правовідносини є саме факт обмеження (повного/часткового) реалізації прав, свобод та законних інтересів заінтересованих сторін розслідування.
Таким чином, відсутність або не доведення стороною такого антидемпінгового розслідування відповідних обставин свідчить про відсутність підстав для скасування антидемпінгових заходів, що застосовані за результатом такого розслідування.
Відповідний підхід відповідає міжнародній усталеній практиці та принципу «превалювання сутності над формою», забезпечення якого необхідне для забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини та дотримання балансу публічних і приватних інтересів.
На переконання суду, подібне правозастосування, відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду та повинно здійснюватися судами при розгляді аналогічних спорів.
Таким чином судом установлено, що позивачем не наведено жодного аргументу щодо того, яким чином процедурні порушення, які на його думку вчинив контролюючий орган, вплинули на права та обов`язки позивача.
Суд зазначає, що порушення, які позивач уважає не мали були відображені в акті документальної позапланової перевірки були відображені в акті планової перевірки та знайшли своє підтвердження в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях поряд із порушеннями, які були перевірені під час перевірки, передбаченої підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України (документальної планової виїзної перевірки).
Суд звертає увагу, що контролюючий орган відповідно до вимоги ПК України не має можливості за одну перевірку винести два однакові податкові повідомлення-рішення однієї форми з одного податку.
Таким чином, твердження позивача не відповідають вимогам чинного законодавства та спростовані встановленими судом обставинами справи.
З огляду на викладене та встановлені судом обставини, перевірка позивача проведена з дотриманням процедури, передбаченої ПК України, а судом не встановлено обставин порушення процедури її проведення, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог та, як наслідок, відсутність підстав стверджувати протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. 
VII. Висновок суду
Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.
VIІI. Розподіл судових витрат
Оскільки у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.