ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року
м. Київ
справа № 433/2114/19
провадження № 61-11512св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області, Комунальне некомерційне підприємство «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, комунального некомерційного підприємства «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області про визнання незаконним розпорядження, скасування наказу про звільнення, зобов`язання поновити на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області на постанову Луганського апеляційного суду від 10 червня 2021 року, ухвалену колегією у складі суддів Назарової М. В., Кострицького В. В., Стахової Н. В., та касаційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, в інтересах якого діє адвокат Касєнкова Інна Олександрівна, на постанову Луганського апеляційного суду від 10 червня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області (далі - Троїцька селищна рада), Комунального некомерційного підприємства «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради (далі - КНП «Троїцький ЦПМСД») 
про визнання незаконним розпорядження, скасування наказу про звільнення, зобов`язання поновити на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позову вказував, що з 8 лютого 2018 року його призначено на посаду головного лікаря Комунального закладу (далі - КЗ) «Троїцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» на умовах, передбачених контрактом, укладеним з Троїцькою селищною радою. 6 лютого 2019 року він уклав з Троїцькою селищною радою додаткову угоду № 1 до зазначеного контракту, в якій контракт викладено в новій редакції, і позивач призначений на посаду головного лікаря 
КНП «Троїцький ЦПМСД» строком до 7 лютого 2021 року.
22 жовтня 2019 року рішенням Троїцької селищної ради № 43/4 сорок третьої сесії сьомого скликання роботу ОСОБА_1 на посаді головного лікаря 
КНП «Троїцький ЦПМСД» за 9 місяців 2019 року визнано незадовільною та доручено селищному голові звільнити позивача із займаної посади.
28 жовтня 2019 року розпорядженням голови Троїцького селищної ради Троїцького району Луганської області сьомого скликання Палагна Д. П. № 324 головного лікаря КНП «Троїцький ЦПМСД» ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України за порушення пунктів 5.13, 25.4 контакту, які зобов`язують керівника підприємства подавати на затвердження органу управління фінансовий план, кошторис, штатний розпис та структуру закладу в строки, визначені законодавством (пункт 5.13), та передбачають можливість розірвання контракту у разі неподання або несвоєчасного подання органу управління на затвердження фінансового плану, кошторису та штатного розпису підприємства.
4 листопада 2019 року КНП «Троїцький ЦПМСД» видало наказ № 110-к, яким ОСОБА_1 звільнено з посади головного лікаря цього підприємства на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України. За період з 29 жовтня 2019 року до 1 січня 2020 року зобов`язано здійснити повернення коштів за 4 календарних дні невідпрацьованого періоду та використаної щорічної відпустки.
Позивач вважає вказані розпорядження та наказ про звільнення протиправними та зазначає, що всі фінансові плани за 2019 рік подані ним вчасно з дотриманням строку, встановленого законодавством. У 2018-2019 роках на затвердження органу управління передані штатні розписи підприємства та затверджені відповідні програми фінансової підтримки підприємства.
20 червня 2018 року Троїцькою селищною радою на підставі рішення від 20 червня 2018 року № 20/18 затверджено структуру підприємства, а контроль за виконанням даного рішення покладено на постійну комісію селищної ради з питань планування, фінансів, бюджету та соціально-економічного розвитку, освіти, культури, молоді, фізкультури і спорту, охорони здоров`я та соціального захисту населення.
Позивач зазначає, що під час перебування на посаді виконував в повному обсязі свої обов`язки, налагоджував функціонування системи надання населенню району доступної і високоякісної первинної медико-санітарної допомоги, вживав заходи для покращення матеріально-технічної, діагностичної та лікувальної бази, проводив реконструкцію і ремонт наявних приміщень, забезпечував підприємство сучасним медичним обладнанням, фінансуванням, порушував питання перед селищною радою щодо належного фінансування підприємства.
Вказував, що на час звільнення перебував на лікарняному.
Тому позивач просив визнати незаконним та скасувати розпорядження 
від 28 жовтня 2019 року № 324 щодо його звільнення, скасувати наказ про звільнення, зобов`язати селищного голову поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 4 листопада 2019 року до дня поновлення на роботі.
Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття 
Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 10 лютого 2021 року позов задоволено частково. 
Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря КНП «Троїцький ЦПМСД» на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України з 28 жовтня 2019 року на 28 листопада 2019 року.
Відмовлено у задоволенні позову в іншій частині.
Суд першої інстанції керувався тим, що позивач не спростував належними та допустимими доказами обґрунтованості підстав його звільнення, тому позовні вимоги про визнання незаконним розпорядження, скасування наказу про звільнення, зобов`язання поновити на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є необґрунтованими. З урахуванням перебування позивача в день його звільнення на лікарняному, суд змінив дату звільнення на наступний день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності.
Постановою Луганського апеляційного суду від 10 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Євсюков А. А., задоволено частково, скасовано рішення Троїцького районного суду Луганської області 
від 10 лютого 2021 року і ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову.
Визнано незаконним та скасовано розпорядження Троїцького селищного голови 
від 28 жовтня 2019 року № 324 про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря КНП «Троїцький ЦПМСД» з 28 жовтня 2019 року за порушення умов контракту на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.
Скасовано наказ заступника головного лікаря КНП «Троїцький ЦПМСД» 
від 4 листопада 2019 року № 110-к про звільнення ОСОБА_1 з вказаної посади з 28 жовтня 2019 року у зв`язку із порушенням пунктів 5.13, 25.4 контракту відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.
Змінено формулювання та дату звільнення ОСОБА_1 з вказаної посади та постановлено вважати його звільненим з 7 лютого 2021 року у зв`язку із закінченням дії трудового контракту відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України.
Стягнено з КНП «Троїцький ЦПМСД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 5 листопада 2019 року до 7 лютого 2021 року у сумі 156 201,40 грн з відрахуванням з цієї суми обов`язкових зборів та платежів та 1 152,60 грн - у відшкодування судового збору.
Відмовлено у задоволенні позову в частині поновлення на роботі.
Стягнено з КНП «Троїцький ЦПМСД» на користь держави судовий збір 
у розмірі 768,40 грн.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач в порушення умов контракту не забезпечив складання фінансового плану та надання його на погодження власнику підприємства в установленому порядку.
При цьому Троїцька селищна рада рішенням від 22 жовтня 2019 року № 43/4 уповноважила селищного голову звільнити позивача за систематичне невиконання позивачем як керівником без поважних причин його обов`язків, визначених контрактом, та за допущення збільшення обсягу кредиторської заборгованості з вини керівника.
Натомість, звільняючи позивача за одноразове порушення умов 
пункту 5.13 контракту, який встановлює обов`язок позивача подавати на затвердження органу управління фінансовий план, кошторис, штатний розпис та структуру закладу в строки, визначені законодавством, селищний голова самостійно змінив підставу дострокового розірвання контракту з позивачем, яка не була предметом розгляду селищної ради і не погоджена цією радою; питання про порушення позивачем пункту 5.13 селищна рада не розглядала та відповідного рішення не приймала.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що звільнення позивача здійснено з порушенням норм трудового законодавства, тому оспорювані розпорядження Троїцького селищного голови від 28 жовтня 2019 року № 324 та виданий на його підставі наказ КНП «Троїцький ЦПМСД» від 4 листопада 
2019 року № 110-к про звільнення позивача за пунктом 8 частини першої 
статті 36 КЗпП України у зв`язку з порушенням ним пунктів 5.13 контракту є незаконними та підлягають скасуванню.
Відмовляючи у задоволенні позову частині поновлення на роботі, апеляційний суд зазначив, що 7 лютого 2021 року закінчився строк дії контракту від 6 лютого 
2019 року, що унеможливлює задоволення зазначеної позовної вимоги.
Також апеляційний суд вказав про необхідність зміни дати та підстави звільнення позивача, зазначивши датою його звільнення 7 лютого 2021 року (останній день дії контракту), а підставою звільнення - пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України (закінчення строку дії трудового договору).
Короткий зміст вимог касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
У липні 2021 року Троїцька селищна рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Луганського апеляційного суду від 10 червня 2021 року і залишити в силі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 10 лютого 2021 року.
Касаційна скарга Троїцької селищної ради мотивована неврахуванням апеляційним судом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від: 
- 23 лютого 2021 року у справі № 753/17776/19 (провадження № 14-163цс20), про те, що трудовий договір може бути припинено, а працівника звільнено з роботи лише з підстав і в порядку, визначених законодавством про працю;
- 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19), за яким у разі порушення гарантії, встановленої частиною третьою статті 40 КЗпП України, негативні наслідки необхідно усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (відпустки).
Троїцька селищна рада зазначає про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від:
- 7 квітня 2021 року у справі № 757/62834/19-ц (провадження № 61-10812св20), в якому зазначено, що, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання;
- 9 квітня 2020 року у справі № 373/1623/17 (провадження № 61-844св19), про те, що прийняття рішень про звільнення керівників підприємств, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, належить до одноособових повноважень голови міської ради, за здійснення яких він несе персональну відповідальність;
- 30 серпня 2018 року у справі № 463/3091/15-ц (провадження № 61-32076св18), в якому зазначено, що з врахуванням особливостей контрактної форми трудового договору, наявність чи відсутність вини не є визначальним для припинення дії контракту. Визначальним у даному випадку є сам факт порушення, а встановлена вина керівника лише додатково підтверджує законність оскаржуваного наказу.
У липні 2021 року представник КНП «Троїцький ЦПМСД» - адвокат Касєнкова І. О. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Луганського апеляційного суду від 10 червня 2021 року і направити справу на новий розгляд.
Касаційна скарга КНП «Троїцький ЦПМСД» мотивована неврахуванням судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 7 квітня 2021 року у справі № 757/62834/19-ц (провадження № 61-10812св20), про те, що, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 
частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання.
КНП «Троїцький ЦПМСД» зазначає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача і суд апеляційної інстанції не врахував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року 
у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), щодо наслідків пред`явлення позову до неналежного відповідача.
Крім того, КНП «Троїцький ЦПМСД» вказує про неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 9 квітня 2020 року 
у справі № 373/1623/17 (провадження № 61-844св19), та недослідження цим судом зібраних у справі доказів.
Позиція інших учасників справи
У грудні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Євсюков А. А. подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу КНП «Троїцький ЦПМСД», в якому зазначив про безпідставність доводів касаційної скарги та правильність висновків суду апеляційної інстанції.
Провадження у суді касаційної інстанції
Верховний Суд ухвалою від 23 вересня 2021 року відкрив касаційне провадження 
за касаційною скаргою Троїцької селищної ради та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
Підставою відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Троїцької селищної ради були доводи заявника про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19), від 23 лютого 2021 року 
у справі № 753/17776/19 (провадження № 14-163цс20), у постановах Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі № 463/3091/15 (провадження № 61-32076св18), від 9 квітня 2020 року у справі № 373/1623/17 (провадження № 61-844св19), 
від 7 квітня 2021 року у справі № 757/62834/19-ц (провадження № 61-10812св20) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Верховний Суд ухвалою від 23 вересня 2021 року відкрив касаційне провадження 
за касаційною скаргою КНП «Троїцький ЦПМСД».
Підставою відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою 
КНП «Троїцький ЦПМСД» були доводи заявника про:
- неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої 
Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), у постановах Верховного Суду від 9 квітня 2020 року 
у справі № 373/1623/17 (провадження № 61-844св19), від 7 квітня 2021 року 
у справі № 757/62834/19-ц (провадження № 61-10812св20) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);
- недослідження апеляційним судом зібраних у справі доказів.
Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій фактичні обставини справи
Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 2 січня 2013 року позивача призначено на посаду головного лікаря КЗ «Троїцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги». 1 грудня 2017 року назву посади змінено на керівника установи охорони здоров`я.
6 березня 2018 року рішенням Троїцької районної ради Луганської області 
№ 20/9 на двадцятій сесії сьомого скликання вирішено передати безоплатно зі спільної власності територіальних громад Троїцького району у власність Троїцької територіальної громади, інтереси якої представляє Троїцька селищна рада, з 7 березня 2018 року КЗ «Троїцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» та його майно.
22 березня 2018 року рішенням Троїцької селищної ради № 14/8 затверджено передачу прав засновників КЗ «Троїцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від Троїцької районної ради Луганської області до Троїцької селищної ради.
Контракт з головним лікарем КЗ «Троїцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_1 продовжено до 7 лютого 2021 року.
20 червня 2018 року рішенням Троїцької селищної ради № 20/17 створено 
КНП «Троїцький ЦПМСД» шляхом реорганізації (перетворення) КЗ «Троїцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги».
Контракт з головним лікарем комунального КНП «Троїцький ЦПМСД» 
ОСОБА_1 продовжено до 7 лютого 2021 року.
6 лютого 2019 року Троїцька селищна рада уклала з ОСОБА_1 додаткову угоду № 1 до зазначеного контракту, в якій контракт викладено в новій редакції і ОСОБА_1 призначений на посаду головного лікаря КНП «Троїцький ЦПМСД».
22 жовтня 2019 року рішенням Троїцької селищної ради № 43/4 роботу 
ОСОБА_1 на посаді головного лікаря КНП «Троїцький ЦПМСД» за 9 місяців 
2019 року визнано незадовільною та доручено селищному голові звільнити ОСОБА_1 із займаної посади.
28 жовтня 2019 року розпорядженням Троїцького селищного голови Палагно Д. П. 
№ 324 головного лікаря КНП «Троїцький ЦПМСД» ОСОБА_1 звільнено 
з посади за порушення умов контракту (пунктів 5.13, 25.4) на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.
4 листопада 2019 року КНП «Троїцький ЦПМСД» видало наказ № 110-к, яким ОСОБА_1 звільнено з вказаної посади з 28 жовтня 2019 року на підставі 
пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.
Згідно з листком непрацездатності серії АДР № 061140 ОСОБА_1 звільнено від роботи у зв`язку з наявністю відповідного захворювання з 28 жовтня 2019 року до 28 листопада 2019 року.
Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, якими керується суд під час ухвалення постанови
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У частині третій статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши правильність застосування норм матеріального права та додержання процесуального права в межах вимог і доводів касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, і відзиву на касаційну скаргу КНП «Троїцький ЦПМСД», суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Стаття 36 КЗпП України визначає підстави припинення трудового договору.
Згідно з пунктом 8 частини першої цієї статті трудовий договір припиняється також з підстав, передбачених контрактом.
Вирішуючи справу про поновлення на роботі, суд повинен перевірити правові підстави звільнення і дотримання встановленої трудовим законодавством процедури припинення трудового договору, у тому числі встановити, чи уповноважений орган прийняв рішення про дострокове припинення трудових правовідносин.
Оскільки контракт, як особлива форма трудового договору за погодженням сторін врегульовує умови трудової діяльності працівника, при вирішенні зазначених питань підлягають урахуванню положення контракту, так як саме на таких умовах працівник погодився вступити у трудові правовідносини.
Верховний Суд звертає увагу, що, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року 
у справі № 452/970/17 (провадження № 61-157цс19), зазначено, що звільнення працівника на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України з причин невиконання чи неналежного виконання обов`язків, передбачених контрактом, не може вважатися законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежно виконував працівник, і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 лютого 2021 року 
у справі № 753/17776/19 (провадження № 14-163цс20), про неврахування якої зазначають Троїцька селищна рада та КНП «Троїцький ЦПМСД» у касаційних скаргах, виклала висновок, що трудовий договір може бути припинено, а працівника звільнено з роботи лише з підстав і в порядку, визначених законодавством про працю.
У постанові Верховного Суду від 7 квітня 2021 року у справі № 757/62834/19-ц (провадження № 61-10812св20) зазначено, що, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання.
Зі змісту положень контракту, укладеного Троїцькою селищною радою як органом управління КНП «Троїцький ЦПМСД» та ОСОБА_1 як головним лікарем (керівником) цього підприємства, апеляційний суд встановив, що цей контракт може бути розірваний, а керівник звільнений з посади з ініціативи органу управління до закінчення строку дії контракту:
- у разі неподання або несвоєчасного подання органу управління на затвердження фінансового плану, кошторису, та штатного розпису підприємства (пункт 25.4);
- у разі допущення збільшення обсягу простроченої кредиторської заборгованості з вини керівника (пункт 25.7);
У справі, яка переглядається, апеляційний суд встановив, щоТроїцька селищна рада рішеннями:
- від 24 вересня 2019 року № 168 вирішила достроково розірвати контракт з позивачем за допущення збільшення обсягу простроченої кредитної заборгованості з вини позивача (пункт 25.7 контракту);
- від 22 жовтня 2019 року № 43/4 уповноважила селищного голову звільнити позивача за систематичне невиконання ним як керівником без поважних причин його обов`язків, визначених контрактом, та за допущення збільшення обсягу кредиторської заборгованості з вини керівника (пункт 24.4 контракту).
Звільняючи позивача за порушення умов 5.13 контракту, який встановлює обов`язок позивача подавати на затвердження органу управління фінансовий план, кошторис, штатний розпис та структуру закладу в строки, визначені законодавством, на підставі пункту 25.4 селищний голова самостійно (за відсутності ініціативи органу управління) змінив підставу дострокового розірвання контракту із позивачем, яка не була предметом розгляду селищної ради і не погоджена цією радою; питання про порушення позивачем пункту 5.13 селищна рада не розглядала та рішення про розірвання контракту на його підставі 25.4 Троїцька селищна рада яке орган управління не приймала.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що звільнення позивача здійснено з порушенням норм трудового законодавства, тому оспорювані розпорядження Троїцького селищного голови від 28 жовтня 2019 року № 324 та виданий на його підставі наказ КНП «Троїцький ЦПМСД» від 4 листопада 2019 року № 110-к про звільнення позивача за пунктом 8 частини першої 
статті 36 КЗпП України у зв`язку з порушенням ним пункту 5.13 контракту (за одноразове порушення умов контракту) є незаконними та підлягають скасуванню.
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги Троїцької селищної ради про неврахування апеляційним судом висновку Верховного Суду, 
викладеного у постанові від 9 квітня 2020 року у справі № 373/1623/17 
(провадження № 61-844св19), в якому зазначено, що прийняття рішень про звільнення керівників підприємств, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, належить до одноособових повноважень голови міської ради, за здійснення яких він несе персональну відповідальність, оскільки 
у справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції встановив, що згідно з пунктом 25 контракту, укладеного Троїцькою селищною радою та ОСОБА_1 , цей контракт може бути розірваний, а керівник звільнений з посади з ініціативи органу управління (Троїцької селищної ради) до закінчення строку дії контракту. Отже у справі, яка переглядається, селищний голова мав повноваження видавати розпорядження про звільнення керівника КНП «Троїцький ЦПМСД», проте таке звільнення, з урахуванням встановлених обставин цієї справи, мав ініціювати орган управління підприємства - Троїцька селищна рада.
Доводи касаційної скарги Троїцької селищної ради про неврахування апеляційним судом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах 
від 23 лютого 2021 року у справі № 753/17776/19 (провадження № 14-163цс20, 
від 23 лютого 2021 року у справі № 753/17776/19 (провадження № 14-163цс20), 
від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19), та висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 7 квітня 2021 року 
у справі № 757/62834/19-ц (провадження № 61-10812св20), від 9 квітня 2020 року 
у справі № 373/1623/17 (провадження № 61-844св19) та від 30 серпня 2018 року 
у справі № 463/3091/15-ц (провадження № 61-32076св18), і доводи касаційної скарги КНП «Троїцький ЦПМСД» про неврахування апеляційним судом 
висновків Верховного Суду від 7 квітня 2021 року у справі № 757/62834/19-ц (провадження № 61-10812св20) та від 9 квітня 2020 року у справі № 373/1623/17 (провадження № 61-844св19), відхиляються касаційним судом, оскільки оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції зазначеним висновками не суперечить.
Також підлягають відхиленню доводи касаційної скарги КНП «Троїцький ЦПМСД» про те, що це підприємство є неналежним відповідачем у цій справі, з огляду на те, що ОСОБА_1 пред`явив до цього підприємства матеріально-правові вимоги про визнання незаконним наказу КНП «Троїцький ЦПМСД» від 4 листопада 2019 року № 110-к та стягнення з підприємства середнього заробітку за час вимушеного прогулу, і суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав суб`єктний склад у даній справі належним.
Враховуючи, що КНП «Троїцький ЦПМСД» є належним відповідачем у цій справі, колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги цього підприємства про неврахування апеляційним судом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), щодо наслідків пред`явлення позову до неналежного відповідача.
Також підлягають відхиленню доводи заявника КНП «Троїцький ЦПМСД» про неповне дослідження апеляційним судом зібраних у справі доказів та порушення цим судом норм процесуального права, оскільки касаційна скарга не містить належного обґрунтування, в чому саме полягають такі порушення та які докази не досліджені судом апеляційної інстанції або досліджені неповно. 
Касаційний суд з урахуванням частини першої статті 400 ЦПК України переглянув у касаційному порядку оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі.
Підстав для виходу за межі розгляду справи суд касаційної інстанції не встановив.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду - без змін.
Разом з тим оскаржувана постанова не підлягає касаційному перегляду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі, оскільки в цій частині оскаржуване судове рішення не впливає на обсяг прав та обов`язків Троїцької селищної ради та КНП «Троїцький ЦПМСД», а ОСОБА_1 постанову апеляційного суду у відповідній частині в касаційному порядку не оскаржив.
Щодо судових витрат
Оскільки суд дійшов висновку про залишення касаційних скарг без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області та касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, в інтересах якого діє адвокат Касєнкова Інна Олександрівна, залишити без задоволення.
Постанову Луганського апеляційного суду від 10 червня 2021 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, комунального некомерційного підприємства «Троїцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області про визнання незаконним розпорядження, скасування наказу про звільнення, зміну дати та підстав звільнення і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді 	С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв І. М. Фаловська