ЄУН 193/775/26
Провадження 1-кп/211/1260/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року Дніпропетровська область
Довгинцівський районий суд
міста Кривого Рогу
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 
при секретарі - ОСОБА_2 
за участю: прокурора (у режимі відеоконференції) - ОСОБА_3 
обвинуваченого - ОСОБА_4 
захисника - ОСОБА_5 
законного представника
неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_6 
ОСОБА_7 
Потерпіла - ОСОБА_6 

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Софіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,
за ч.1 ст. 361, ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ОСОБА_4 ), переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, шляхом несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, вчинив корисливі майнові злочини за наступних обставин.
Так, 10.04.2026 неповнолітній ОСОБА_4 , приблизно о 10:00 год перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час, на мобільний телефон SAMSUNG A70 чорного кольору, який напередодні було придбано останнім у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ОСОБА_8 ) за 1500 гривень, прийшло смс - повідомлення про зарахування грошових коштів в сумі 10000 гривень на банківську карту N? НОМЕР_1 емітовану АТ КБ «Приватбанк» та яка належить ОСОБА_8 . Після чого, у неповнолітнього ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, шляхом несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж.
Так, 10.04.2026, приблизно о 10:00 год неповнолітній ОСОБА_4 , керуючись власним злочинним умислом, знаючи окремі особливості роботи автоматизованих банківських систем та мереж електрозв?язку, переслідуючи корисливий мотив, маючи умисел на заволодіння офіційним документом та таємне викрадення грошових коштів у потерпілої ОСОБА_8 , шляхом несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем та мереж електрозв?язку, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів та переслідуючи мету наживи, діючи в умовах воєнного стану, з метою подальшого входу до раніше встановленого потерпілою ОСОБА_8 онлайн-сервісу «Приват24» та отримання таким чином доступу до розрахункових рахунків потерпілої, відновив пароль як забутий, що необхідний для входу до особистого кабінету потерпілої ОСОБА_8 в системі онлайн-сервісу «Приват24», після чого скористався отриманими відомостями для заволодіння електронною банківською карткою N? НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_8 .
В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів з рахунку потерпілої ОСОБА_9 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк», неповнолітній ОСОБА_4 10.04.2026 о 10:55 год, діючи з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи заздалегідь виниклий умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, з метою подальшого вчинення таємного викрадення чужого майна, а саме викрадення грошових коштів з банківської картки потерпілої ОСОБА_8 за допомогою онлайн-сервісу «Приват24», призначеного для дистанційного керування банківськими рахунками, права на який належать АТ КБ «Приватбанк», а також державної системи віддаленої ідентифікації «BankID», що забезпечує передачу персональних даних користувачів від банку, в якому відкрито рахунок, до суб?єкта, який надає користувачу послугу, права на яку належать Національному банку України, діючи в порушення вимог та приписів Закону України «Про Захист персональних даних», Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», Закону України «Про інформацію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 N? 22, маючи у розпорядженні засіб вчинення злочину, а саме мобільний телефон SAMSUNG A70 чорного кольору, який було придбано напередодні ОСОБА_4 у потерпілої ОСОБА_8 , з підключенням до мережі Інтернет, з раніше встановленим до його операційної системи онлайн-сервісом «Приват24», діючи без відома та згоди потерпілої ОСОБА_8 , здійснив несанкціоноване втручання в роботу вищезгаданого онлайн-сервісу як інформаційної (автоматизованої) системи, що виразилось у дистанційній ідентифікації та верифікації його особи як потерпілої ОСОБА_8 , шляхом обміну ідентифікаційними даними з АТ КБ «Приватбанк» у мережі Інтернет та sms- листуванням, за наслідками якого отримав безпосередній доступ до вищезгаданого банківського рахунку потерпілої ОСОБА_8 та можливості здійснювати банківські операції за неї, а також можливість подальшого отримання адміністративних (державних), фінансових, комерційних та інших послуг у мережі Інтернет від її імені.
Крім того, 10.04.2026 приблизно о 10:30 год неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_8 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на таємне викрадення грошових коштів, з корисливих мотивів, діючи в умовах воєнного стану, за допомогою мобільного телефону SAMSUNG A70 чорного кольору, який було придбано напередодні ОСОБА_4 , у потерпілої ОСОБА_8 , увійшов до онлайн-сервісу «Приват24», ввівши при цьому пароль, який він особисто відновив як забутий 10.04.2026. Далі, переслідуючи мету наживи, з метою незаконного збагачення та подальшого заплутування слідів вчинення злочину, о 10:55 год з банківської картки для виплат ОСОБА_8 N? НОМЕР_2 здійснив переказ грошових коштів в сумі 10000,00 гривень на банківську карту потерпілої ОСОБА_8 N? НОМЕР_3 , емітовану АТ «Універсалбанк». Після чого, достовірноь знаючи пароль входу до онлайн-сервісу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який став відомим йому від самої потерпілої ОСОБА_8 при спілкуванні раніше, зайшов до вказаногоонлайн-сервісу, встановленому на тому ж мобільному терміналі, де здійснив переказ грошових коштів в сумі 10000 гривень на банківську карту N? НОМЕР_4 , відкриту в АТ «А-Банк» на ім?я співмешканки ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 без відома останньої.
Своїми умисними злочинними діями неповнолітній ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 10000,00 гривень.
Між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , 19.05.2026 року було укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у зазначеному діянні і зобов`язався сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин вчиненого кримінального злочину. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 361 ч.1,ст.185 ч.4 КК України, та покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 вигляді а саме покарання за ч. 1 ст.361 КК України у вигляді 1 (одного) року пробаційного нагляду, ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, та остаточно призначити покарання 5 (років) позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Проти затвердження угоди він не заперечує.
Суд, заслухавши думку сторін щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, встановив наступне.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 361, ч.4 ст.185 КК України, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Підстав для відмови в її затвердженні судом не встановлено.
Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України.
Також судом встановлено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 травня 2026 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-370, 374, 392, 394, 395, 468, 471-475 КПК України, –
У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 травня 2026 року між начальником Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженю № 12026041580000066 від 11.04.2026 року та № 12022052260000314 від 23 листопада 2022 року.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19 травня 2026 року покарання у вигляді ч. 1 ст.361 КК України 1 (одного) року пробаційного нагляду, ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; та додаткові обов`язкі не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпровської області через Довгинцівський районий суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України. 

Суддя: ОСОБА_1