ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2026  	Справа №607/5541/25 Провадження №1-кп/607/393/2026	

м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 
при секретарях судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12025211040000166 від 19.01.2025 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тернополя, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, 
-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , 
ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.01.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Надалі, 15.03.2022 Верховною радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та на момент події кримінального правопорушення - Законом України від 29.10.2024 № 4024-ІХ продовжено строк дії воєнного стану на 90 діб.
18 січня 2025 року близько 19-30 год. у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, 18 січня 2025 року близько 19-30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , з метою особистого збагачення та заволодіння чужим майном, у ході словесного конфлікті із потерпілим ОСОБА_7 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, застосовуючи насильство, яке не є небезпечне для життя та здоров`я щодо останнього, переслідуючи корисливий мотив, ігноруючи волю ОСОБА_7 , силоміць почав виривати з його рук мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro», одночасно погрожуючи застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. В подальшому, залякуючи останнього, щоб той сказав пароль до свого мобільного телефону, на що потерпілий ОСОБА_7 відмовився. Надалі ОСОБА_4 продовжував постійно погрожувати фізичною розправою та побачивши молоток взяв його і почав наносити одночасно удари молотком та іншою рукою по тілу потерпілого ОСОБА_7 . Після того, коли молоток зламався, ОСОБА_4 , взявши мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro» з місця вчинення кримінального правопорушення втік, в результаті чого своїми умисними злочинними діями спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на суму 7940,15 грн.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, не визнав та надав показання, що 18 січня 2025 року перебував у квартирі АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_8 та іншою особою на ім`я ОСОБА_9 . До них прийшов ОСОБА_7 . Під час розмови вони обговорювали можливість допомоги Збройним Силам України. Було домовлено, що кожен із них передасть певну річ на потреби ЗСУ. ОСОБА_7 повідомив, що може передати свій мобільний телефон, оскільки має ще один аналогічний телефон, який перебуває у ремонті. Згодом, приблизно через 5 хвилин ОСОБА_7 заявив, що не бажає передавати телефон як допомогу. Це викликало в нього обурення, у зв`язку з чим між ними виник словесний конфлікт, який переріс у штовханину. Біля виходу з квартири знаходилась його сумка, в якій був маленький молоток. Під час штовханини ОСОБА_7 впав на сумку та кинув сумку з молотком у його бік, після чого почав втікати до коридору. Після цього між ними знову виникла штовханина, у ході якої ОСОБА_7 вдарився головою до стіни та ОСОБА_7 наніс йому декілька ударів. Коли ОСОБА_7 підірвався, то зачепився за сумку і впав та пошкодив голову до стіни. Після конфлікту ОСОБА_7 схватив молоток і одразу побіг, однак він цього не бачив. Після того, він вийшов на двір, але ОСОБА_7 не побачив. Він, ОСОБА_4 , мав намір забрати свою сумку та повернутися до квартири, де виявив, що телефон ОСОБА_7 залишився у квартирі. Свідок ОСОБА_8 заявив, що він не бачив, що коли ОСОБА_4 виходив з квартири і брав чи не брав телефон. ОСОБА_8 також сказав, що коли ОСОБА_4 вийшов, то телефон знаходився у квартирі. Забравши свої особисті речі, пішов у напрямку квартири, в якій на той час проживав. У цей момент його наздогнав ОСОБА_9 та запитав, куди він прямує, на що він відповів, що повертається до квартири ОСОБА_10 , де проживає та вони разом прийшли до квартири. Також чоловік на ім`я ОСОБА_9 потім йому повідомив, що коли він, ОСОБА_4 , пішов, то в квартиру прийшло четверо осіб разом з ОСОБА_7 і згодом пішли. ОСОБА_9 зайшов в квартиру ОСОБА_10 перший, а він одразу за ним і у руках у ОСОБА_9 був телефон, це ще бачила ОСОБА_11 . Зайшли до кімнати, почали розмовляти, йому не було відомо про наявність телефону і через деякий час побачив телефон на ліжку (розкладному дивані), не розуміючи чий це є телефон. Взяв телефон подивитися і в цей час зайшла в кімнату ОСОБА_11 і ще ОСОБА_9 цікавився у ОСОБА_11 , де проживає ОСОБА_7 . Потім ОСОБА_9 пішов у ванну кімнату помитися. Пізніше він, ОСОБА_4 , помітив телефон у ванній кімнаті на пральній машині, прикритий футболкою. Коли до квартири прибули працівники поліції та постукали у двері ванної кімнати, ОСОБА_9 приблизно через 20 хвилин відчинив двері. Також йому стало відомо, що ОСОБА_9 поставив телефон у вентиляційний отвір. Після цього працівники поліції доставили обох до відділу поліції для надання пояснень щодо телефону. Заперечує факт викрадення мобільного телефону та стверджує, що між ним і ОСОБА_7 дійсно мав місце конфлікт, однак умислу на заволодіння телефоном він не мав. Обставини вчинення злочину, які вказані в обвинувальному акті, ніякого відношення до нього не мають, такі дії він не вчиняв та зібраними доказами не підтверджується факт відкритого викрадення майна ОСОБА_7 , і того, що саме він приніс мобільний телефон у квартиру і заховав його у вентиляційний канал. Тому просить виправдати його від пред`явленого обвинувачення.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена доказами, а саме показаннями потерпілого ОСОБА_7 , зібраними в ході досудового розслідування та оголошеними документами матеріалів кримінального провадження, а також показами свідків.
Так, із показань потерпілого ОСОБА_7 встановлено, що 18 січня 2025 року він прийшов до квартири по АДРЕСА_3 забрати свої навушники. У квартирі перебував ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , прізвище не пригадує. Присіли разом у квартирі для того, щоб між собою поспілкуватися. Він вийняв свій телефон торговельної марки Xiomi марки Redmi 13 Pro, бо прийшло на телефон сповіщення. ОСОБА_4 попросив дати йому телефон, щоб подивитися на нього та він йому передав телефон. ОСОБА_4 запитав, чи він має намір передати даний телефон на потреби ЗС України. Тоді ОСОБА_13 запитав пароль до телефону, однак ОСОБА_7 відмовив в наданні такої інформації. На прохання ОСОБА_4 , він йому дав телефон у руки, потім він йому віддав. Пам`ятає, що він зняв чохол з телефону. Після чого ОСОБА_4 вивів його на коридор та почав наносити удари ногами та знову наголосив, щоб останній сказав пароль. Під час бійки, телефон залишився в квартирі, а саме в кімнаті на столі. Він в момент нанесення ударів прикривався, потім ОСОБА_4 наніс удари молотком по голові та хребті, який поламався. Тоді ОСОБА_4 відійшов на крок, ОСОБА_7 взяв молоток і вибіг з під`їзду. Викликав працівників поліції та швидку медичну допомогу, медичні працівники оглянули його та надали першу медичну допомогу. Коли працівники поліції приїхали, то ОСОБА_4 вже не було. Він приходив з двома працівниками поліції та двома працівниками національної гвардії. В квартирі були присутні ОСОБА_8 та ще один чоловік, ім`я не пригадує. Вони сказали, що телефону не має. В той самий день повернувся до квартири, щоб забрати телефон, однак телефон був відсутній і ОСОБА_8 сказав, що телефон забрав ОСОБА_4 . На наступний день прийшов до сусіда ОСОБА_14 , який йому повідомив, що телефон знаходиться в нього в квартирі. Показав йому телефон, він ввів пароль і це виявився його телефон. На запитання, де він взяв його телефон, то ОСОБА_15 відповів, що нібито в його квартиру телефон приніс ОСОБА_4 . Йому зі слів ОСОБА_10 відомо, що його телефон знайшли у вентиляційному отворі у квартирі, де проживав ОСОБА_4 . Він забрав свій телефон, однак потім передав працівникам поліції для проведення слідчих дій. Коли ОСОБА_4 покинув квартиру після бійки, то за яких обставин ОСОБА_4 міг доставити в іншу квартиру телефон йому не відомо. Деякі більш чіткі моменти не пригадує через черепно-мозкову травму голови. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , покладається на розсуд суду.
Із зібраних органом досудового розслідування доказів та при їх дослідженні судом встановлено.
18 січня 2025 року у Тернопільському РУП ГУНП в Тернопільській області зареєстрована заява від ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, в якій ОСОБА_7 описав обставини, а саме ті, що 18.01.2025 близько 19-30 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрито, шляхом ривка з руки заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro», належний йому, чим завдав матеріальну шкоду на суму 11000 грн. Також повідомив, що ОСОБА_4 бив його ногами та молотком і він звертався в медичний заклад по вул. Шпитальній,2, у м. Тернополі, і чітко вказав, що дане кримінальне правопорушення вчинив ОСОБА_4 . 
18 січня 2025 року слідчому СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області подана заява ОСОБА_8 про те, що він дозволяє працівникам поліції без ухвали суду провести огляд приміщення квартири АДРЕСА_2 , користувачем якої він являється.
У відповідності до протоколу огляду місця події від 19.01.2025 із додатками – фототаблицями встановлено, що огляд місця події проводився за участю користувача ОСОБА_8 , об`єктом огляду є приміщення квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться на першому поверсі. При вході у квартиру був проведений огляд наявних предметів домашнього побуту, гардеробу. В подальшому огляд проводиться в найбільшій кімнаті, що являє собою спальню. В ході огляду було встановлено, що при вході з правої сторони наявний шкаф коричневого кольору, на відстані від нього одного метру знаходиться дерев`яний стілець, на якому спостерігається дерев`яна палиця, яка за своєю формою нагадує рукоятку від молотка, яка вилучається в ході проведеного огляду та поміщається у спецупакування WAR 1021691. З лівої сторони даної кімнати наявне місце у стіні, де знаходять подушки, покривало тощо, ближче до центру даної кімнати наявний невеликий дерев`яний стіл, трохи лівіше ще менша дерев`яна тумба. У даній кімнаті, як у всіх інших наявний суцільний безлад. В подальшому, вийшовши із приміщення квартири, огляд місця події проводиться поблизу вхідних дверей, де із слів потерпілого ОСОБА_7 проти його волі відбувалися події, про яку заявив на лінію «102». В ході огляду прилеглої місцевості коридору до вхідних дверей сусідньої квартири нічого не виявлено, обстановка не порушена. 
Згідно протоколу вилучення предметів під час їх добровільної видачі від 19.01.2025 зафіксовано, що ОСОБА_7 видав металеву частину від молотка, яким ОСОБА_4 наносив тілесні ушкодження та який упакований у спецупакування № ІСR 0216110
Протоколом огляду від 20.01.2025 зафіксовано огляд предмету, а саме спеціальних упакувань ІСR 0216110 та WAR 1021691. Оглядом встановлено, що у спецупакуванні ІСR 0216110 виявлено верхня частина молотка, вироблена із заліза з обламаною дерев`яною частиною рукоятки. Верхня частина молотка темно коричневого кольору з потертим покриттям, стан вживаний, з наявною вм`ятиною в лівому верхньому куту, зліва на право верхня частина молотка звужується, дерев`яна рукоятка світло коричневого кольору, з наявними потертостями обламана. У спецупакуванні WAR 1021691 виявлено дерев`яну рукоятку від молотка світло коричневого кольору з наявними потертостями, обламану у верхній частині. 
Згідно протоколу вилучення предметів під час їх добровільної видачі від 21.01.2025, ОСОБА_7 видав працівникам поліції мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro» та протоколом огляду від 21.01.2025 був проведений огляд мобільного телефону «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro», в ході якого зафіксовано його зовнішній стан.
Протоколом огляду від 20.01.2025 із фототаблицею зафіксовано огляд наданої згідно заяви від 9.01.2025 ОСОБА_7 коробки від мобільного телефону «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro», а також гарантійного талону до вказаного мобільного телефону, згідно якого даний телефон придбаний 03.01.2025 ОСОБА_7 із прикріпленим товарним чеком про його вартість 10900 грн.
Протоколом огляду від 19.01.2025 зафіксовано проведення огляду двох Сім-карт, які надала свідок ОСОБА_11 і які за її словами вийняв ОСОБА_4 із мобільного телефону «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro». Sim-карта №1 прямокутної форми, із наявними логотипом торговельної марки «Київстар» із лицевої сторони наявні цифрові ідентифікаційні значення у верхній частині 8938003992 посередині логотип «Київстар», з низу набір 977107612F, із наявним чіпом срібного кольору. SIM-карта №2 невстановленого мобільного оператора прямокутної форми, без тримача, білого кольору, наявні на лицевій стороні ідентифікаційні значення 1160; 7500; 0421; 4. 
Висновком експерта від 24.01.2025 СЕ №19/120-25/946-ТВ за наслідком проведеної судової товарознавчої експертизи встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону торговельної марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro» станом на 18.01.2025 становила 7940,15 грн.
Відповідно до Висновку експерта №50 від 20.01.2025-24.01.2025 за наслідком проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , приймаючи медичні документи та повідомлені обставини, у ОСОБА_7 виявлені: садно правої скроневої ділянки волосяної частини голови, садно та синець лобової ділянки голови зліва, садно правої скроневої ділянки голови, синець верхньої повіки правого ока, садно спинки носа, синці лівого передпліччя, тильної і долонної поверхонь лівої кисті, садно правої гомілки, синець лівої гомілки із саднами на його тлі. Вид і морфологічні властивості виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, свідчать про їх утворення від дії тупих предметів близько за 1-3 доби до його експертного огляду, не виключено у вказаній у постанові термін події. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких (п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Відмічений у консультаційному висновку спеціаліста №524, при зверненні ОСОБА_7 18.01.2025 про медичну допомогу у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» сумнівний (під знаком «?») діагноз – «струс головного мозку» не підтверджений будь-якою об`єктивною неврологічною симптоматикою, властивою для такого виду закритої черепно-мозкової травми, а тому не може бути підданий експертній оцінці з приводу встановлення виду та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. 
Наданий органу досудового розслідування і долучений прокурором до матеріалів судового провадження Консультаційний висновок №524 при зверненні ОСОБА_7 до КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», враховуючи Висновок експерта №50 від 20.01.2025-24.01.2025, в даному випадку судом оцінюється критично.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.01.2025 зафіксовано, що перед пред`явленням особи для впізнання у потерпілого ОСОБА_7 з`ясовано, чи зможе він впізнати особу чоловічої статті, яку він знає як ОСОБА_4 , який 18 січня 2025 року близько 19-30 год. відкрито, шляхом ривка з рук вирвав мобільний телефон торгівельної марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro», а також опитано про зовнішній вигляд і прикмети даної особи, а також про обставини, за яких він його бачив. Потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що зможе впізнати особу чоловічої статті, яку знає як ОСОБА_4 , який 18 січня 2025 року близько 19-30 год. відкрито, шляхом ривка з рук вирвав його мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro» за зовнішнім виглядом, а саме чоловік на вигляд близько 45-50 років, високого росту, обличчя овальне, худорлявої тіло будови, подовгастий та широкий ніс, зачіска середньої довжини, волосся чорного кольору та на фотографіях впізнав ОСОБА_4 під номером №2.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.01.2025 зафіксовано, що перед пред`явленням особи для впізнання у свідка ОСОБА_16 з`ясовано, що зможе він впізнати особу чоловічої статті, яку він знає як ОСОБА_17 , який 18 січня 2025 року близько 19-30 год. відкрито, шляхом ривка з рук викрав мобільний телефон торгівельної марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro» із рук ОСОБА_18 , а також опитано про зовнішній вигляд і прикмети даної особи, а також про обставини, за яких він його бачив. Свідок ОСОБА_16 повідомив, що зможе впізнати особу чоловічої статті, яку знає як ОСОБА_17 , який 18 січня 2025 року близько 19-30 год. відкрито, шляхом ривка з рук ОСОБА_18 вирвав мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro» за зовнішнім виглядом, а саме чоловік на вигляд близько 45-50 років, високого росту, обличчя овальне, худорлявої тіло будови, подовгастий та широкий ніс, зачіска середньої довжини, волосся чорного кольору та на фотографіях впізнав особу на ім`я ОСОБА_19 під номером №3.
У відповідності до протоколу проведення слідчого експерименту від 04.03.2025 із додатком – відеозаписом за участю свідка ОСОБА_8 встановлено наступні обставини. Перед початком слідчої дії свідку запропоновано розповісти про відомі йому обставини вчинення злочину, на що він повідомив, що 18.01.2025 перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в якій він проживає вже тривалий час. До нього того дня в гості прийшов ОСОБА_20 » та приніс пляшку горілки та свою колонку, щоб він її відремонтував. Коли він ремонтував колонку, то до квартири прийшов знайомий ОСОБА_21 . Після чого вони почали спілкуватися та випили горілки. В ході розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_4 і ОСОБА_7 виникла словесна суперечка, конфлікт, в ході якого ОСОБА_22 сказав ОСОБА_23 віддати його мобільний телефон на потреби нібито ЗСУ, на що ОСОБА_24 відмовився, скільки сказав, що він сам служить у ЗСУ. Після чого ОСОБА_22 почав бити ОСОБА_25 , він спочатку його бив у приміщенні кімнати кухні, але в подальшому бійка продовжилася в приміщенні коридору, де на столі із під шафи знаходився молоток, який ОСОБА_22 взяв до рук та бив ним ОСОБА_26 . Через деякий час ОСОБА_22 зайшов до приміщення кухні та запитав його, де телефон ОСОБА_27 , на що він йому відповів, що на кухонному столі, тоді ОСОБА_22 забрав телефон ОСОБА_27 та свою колонку і вийшов з приміщення квартири. Показав свідок, що бачив весь конфлікт, оскільки перебував разом з ними. Вказує, що ОСОБА_22 наказав ОСОБА_28 поставити телефон на стіл, але ОСОБА_24 категорично відмовився, тоді ОСОБА_22 вирвав телефон із рук ОСОБА_27 та сказав, що це «донат» на ЗСУ. Коли ОСОБА_24 намагався забрати свій телефон, то ОСОБА_22 його не віддавав та почав бити ОСОБА_26 . Після конфлікту та коли ОСОБА_29 покинув квартиру, ОСОБА_24 прийшов до квартири вже з працівниками поліції, які шукали викрадений телефон і ОСОБА_30 . Після цього свідок ОСОБА_8 та інші учасники поїхали до приміщення квартири АДРЕСА_2 , де на місці події свідок вказав на кухонний стіл, за яким у вечір 18.01.2025 сиділи ОСОБА_31 та ОСОБА_21 . Після чого свідок відтворив на статисті, як ОСОБА_22 рукою вирвав мобільний телефон із руки ОСОБА_27 та свідок ОСОБА_32 показав, як ОСОБА_22 наносив удари, коли перебував із ОСОБА_33 у приміщенні кухні, коли ОСОБА_24 не хотів віддавати свій мобільний телефон. Після чого свідок ОСОБА_32 відтворив, як ОСОБА_22 відтягнув потерпілого ОСОБА_25 у приміщення коридору та показав, як і звідки ОСОБА_22 взяв молоток. В подальшому свідок ОСОБА_8 на статисті відтворив, як ОСОБА_22 наносив удари молотком по тілу ОСОБА_34 .
Даний протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 і досліджений відеозапис даного слідчого експерименту судом оцінюється як належний і допустимий доказ, а заперечення захисника з приводу недостовірності відтворених подій свідком ОСОБА_8 у зв`язку із вчиненням на нього психологічного тиску працівниками поліції чи військових, підписання ОСОБА_8 усіх документів під примусом працівників поліції та військових, судом до уваги не приймаються, оскільки не підтверджені ніякими доказами, а надані вказаним свідком ОСОБА_8 першочергові показання, на підставі яких встановлювалися обставини вчинення злочину і відображалися у протоколі проведення слідчого експерименту із відеофіксуванням є логічними, підтвердженими іншими дослідженими доказами, зокрема і показання самого потерпілого та відносно його правдивості в суду сумніви відсутні.
Із показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що йому знайомий ОСОБА_4 . В січні 2025 року він перебував у квартирі АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_7 . Коли почався конфлікт, то чув як ОСОБА_4 казав ОСОБА_7 , щоб останній передав свій особистий телефон на потреби ЗС України. ОСОБА_7 погодився передати свій телефон, однак через декілька хвилин відмовився передавати свій телефон. Тоді між ними почалася суперечка та шарпанина. Не пригадує, хто перший почав бійку. ОСОБА_7 поставив телефон на стіл, потім побачив, що телефон лежав на підлозі біля столу. Вони перейшли в коридор і знову продовжували шарпанину. Коли відбувалася між ними шарпанина, в квартирі з ним перебував ще його знайомий на ім`я ОСОБА_9 і через деякий час забігла сусідка. Він не бачив, як ОСОБА_4 вирвав телефон з рук ОСОБА_7 . Після того, як почалася шарпанина, телефон перебував на підлозі. В ході бійки учасники опинилися на коридорі за вхідними дверми квартири, яку він орендує. Після цього до квартири зайшов ОСОБА_4 , телефон лежав на підлозі, проте він не бачив, як ОСОБА_4 піднімав телефон з підлоги. Він не бачив, хто виходив з телефоном з кімнати, а також не бачив, щоб ОСОБА_4 забирав телефон з підлоги, чи як ОСОБА_4 виривав телефон в ОСОБА_7 , не бачив, як ОСОБА_4 наносив удари молотком ОСОБА_7 . Після того приїхали військові в балаклавах разом з потерпілим. Їх було четверо і п`ятий ОСОБА_7 , це не були працівники поліції. На наступний день телефон виявився у ОСОБА_7 і ОСОБА_7 передав даний телефон працівникам поліції. Причиною конфлікту був той факт, що ОСОБА_7 давав ОСОБА_4 телефон, то забирав, оскільки передумав, між ними виникали суперечки. Більш чіткі обставини події не пригадує, і на запитання учасників судового засідання про суперечність і неповноту у своїх показань по обставинах вчинення злочину повідомив, що пройшов великий проміжок часу, а також він перебував після цієї події два рази на війні та частково призабув обставини.
Із показань свідка ОСОБА_15 встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є його колегами. 18 січня 2025 року прийшов з роботи додому за адресою АДРЕСА_4 . В квартирі з ним проживала його співмешканка ОСОБА_11 . Прийшовши до квартири, побачив працівників поліції. В той час в квартирі також перебував у кімнаті ОСОБА_4 . Йому стало відомо, з якого приводу прийшли працівники поліції, тобто в пошуках мобільного телефону. Також в квартирі перебував ще чоловік, який на той час знаходився у ванній кімнаті, даний чоловік йому незнайомий. ОСОБА_15 разом з працівниками поліції шукав телефон, однак їм не вдалося його знайти. Коли він уже був в квартирі, то спостерігав, що ОСОБА_4 не заходив туалетну кімнату, оскільки він весь час перебував у кімнаті на дивані. Були припущення, що телефон знаходиться у ванній кімнаті, в якій перебував невідомий чоловік. Він запитав у своєї співмешканки ОСОБА_11 , чи він їй знайомий, на що вона відповіла, що незнайомий. Коли ОСОБА_4 забрали працівники поліції, то невідомий чоловік продовжував перебувати у ванній кімнаті. Після того, як невідомий чоловік вийшов з ванної кімнати, він зайшов через деякий час і знайшов у вентиляційному отворі ванної кімнати мобільний телефон. З даним чоловіком з приводу зникнення телефону розмову не вів, тільки запитав його, що він робить у нього у квартирі, на що останній відповів, що прийшов разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_11 дозволила йому помитися у ванній кімнаті. Одні працівники поліції забрали ОСОБА_4 та пішли, а інші продовжували перебувати у квартирі. Зранку близько 06 год., на наступний день до нього прийшов ОСОБА_7 та сказав, що прийшов по свій телефон, одразу подзвонив до працівників поліції та повідомив їх, що забирає телефон. ОСОБА_7 сказав, що його повідомили працівники поліції, що знайшовся мобільний телефон і він може перебувати у ОСОБА_10 . На його думку мобільний телефон у ванній кімнаті міг залишити чоловік, який на той час мився у ванній кімнаті. Потерпілому ОСОБА_7 він не говорив, що телефон в його квартиру доставив ОСОБА_4 . На досудовому розслідуванні не пригадує, які надавав показання. Ніяких погроз в його сторону не було. 
Показаннями свідка ОСОБА_35 встановлено, що 18 січня 2025 року до квартири, в якій вона проживала, прийшов ОСОБА_4 та повідомив, що він завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , а саме наносив удари молотком по голові, ногах та інших частинах тіла. При цьому на одязі та тілі ОСОБА_4 були сліди крові. Він попросив ОСОБА_36 випрати його шапку та куртку з метою видалення слідів крові. ОСОБА_35 також повідомила, що ОСОБА_4 пришов до квартири з своїм другом на ім`я ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_4 разом з іншим чоловіком зайшли до квартири, де вона на той час проживала, мобільний телефон ОСОБА_7 спочатку перебував у руках іншого чоловіка, після чого той поклав телефон на ліжко. Потім ОСОБА_4 демонстрував їй мобільний телефон та пояснював, що телефон належить ОСОБА_7 , він їй чітко говорив, що побив ОСОБА_7 та заволодів його мобільним телефоном, оскільки має бажання таким чином допомогти ЗС України. Надалі ОСОБА_4 взяв телефон та сказав їй вставити SIM-картку до її мобільного телефону, на що вона відмовилася. Також повідомила, що чоловік на ім`я ОСОБА_9 зайшов до ванної кімнати та зачинив двері. З якою метою він це зробив та скільки часу перебував у ванній кімнаті, їй невідомо. До ванної кімнати вона не заходила, оскільки була зайнята домашніми справами. Після того, як вона спільно з ОСОБА_15 виявили телефон у туалетній кімнаті, вони негайно повідомили про це працівників поліції. За вказівкою працівників поліції мобільний телефон вони передали ОСОБА_7 . На наступний день ОСОБА_7 прийшов до квартири ОСОБА_15 , де вона проживала з метою повернення належного йому мобільного телефону, оскільки працівники поліції повідомили його, що телефон знаходиться у вказаній квартирі. У подальшому телефон було повернуто ОСОБА_7 . Під час зустрічі ОСОБА_7 демонстрував тілесні ушкодження, зокрема синці на голові та спині. Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні при наданні показань вказала, що під час попередніх її допитах вона вказувала, що не бачила мобільного телефону у руках ОСОБА_4 , а телефон перебував у руках іншої особи — друга ОСОБА_4 , оскільки саме так їй наказав повідомляти ОСОБА_4 , а вона його боялася. Зазначає, що наданні показання у даному судовому засіданні є правдивими. Крім того зазначила, що ОСОБА_4 висловлював їй погрози біля приміщення суду та попереджав, щоб вона не повідомляла зайвих відомостей під час судового засідання. На даний час ОСОБА_4 продовжує телефонувати їй, розшукувати її та здійснювати психологічний тиск. Також друзі ОСОБА_4 повідомляли їй, що він її розшукує. Окрім цього ОСОБА_4 , перебуваючи у місцях позбавлення волі, систематично телефонував їй та погрожував. 
Заперечення захисника з приводу недостовірності показань свідка ОСОБА_35 , оскільки нею надаються різні показання, як на досудовому слідстві, так і при попередньому складі суду, який розглядав дане кримінальне провадження, і такі показання не слід брати до уваги, судом відхиляється, так як свідок ОСОБА_35 при наданні показань в судовому засіданні зазначила про вчинення на неї незаконного тиску з метою надання недостовірних попередніх показань, боялася за своєї здоров`я від неправомірних дій ОСОБА_4 , і дана обставина підтвердилася тим, що її допит для забезпечення безпеки як свідка у даному провадженні проводився за клопотанням ОСОБА_35 з використанням технічних записів з іншого приміщення, про що судом була постановлена відповідна ухвала. А відтак надані свідком ОСОБА_35 показання визнаються як належні, допустимі і правдиві по обставинах, які неї вказувалися.
Наданні в судовому засіданні свідком ОСОБА_8 показання, які частково різняться від обставин вчинення злочину, які ним описані та зафіксовані у протоколі слідчого експерименту від 04.03.2025, а саме механізму спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілому і заволодіння майном потерпілого, не є істотними і такими, які б спростовували причетність обвинуваченого до обставин інкримінованого йому злочину по відношенню до інших доказів, і як пояснив свідок ОСОБА_8 при його допиті, що все точно пригадати не може, оскільки має травму голови та із спливом часу призабув.
Деякі неточності в показаннях потерпілого ОСОБА_7 , які надані ним в судовому засіданні, і на що покликається захисник при наданих запереченнях, до викладених обставин вчинення відносно нього злочину, не викликають істотних суперечностей, підтвердженні іншими дослідженими доказами в їх сукупності і не можуть слугувати для спростування висновків органу досудового розслідування в частині встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті. 
За наслідком досліджених доказів судом відхиляється заперечення захисника, які надані під час судового розгляду та в судових дебатах щодо неналежності доказів в підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки свідком ОСОБА_35 , а також потерпілим ОСОБА_7 надані достовірні і чіткі показання про обставини нанесення тілесних ушкоджень і заволодіння майном саме ОСОБА_4 , які повністю узгоджуються із письмовими доказами, як то протоколами пред`явлення осіб для впізнання, протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 із відеозаписом його фіксування, 
Доказів, які б стверджували протилежне, як то спростовувати викладені в обвинувальному акті обставини або підтвердити викладену стороною захисту свою версію події, як то можливе заволодіння телефоном іншою особою, а саме особою на ім`я ОСОБА_9 , із яким прийшов ОСОБА_4 і його схову саме даним чоловіком, а відтак і не причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення не надано та не здобуто в процесі судового розгляду.
Під час судового розгляду за наслідками дослідження доказів в їх сукупності така версія сторони захисту не знайшла свого існування і судом виключається, оскільки органом досудового розслідування за чітким описом потерпілого ОСОБА_7 про обставини вчинення відносно нього злочину саме ОСОБА_4 відразу проводилися слідчі дії на його розкриття.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , надані при його допиті, судом визнаються як неправдиві і такі, що спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, так як ОСОБА_4 надав неправдиві показання не тільки по обставинах заволодіння майном потерпілого, а також і по обставинах виникнення у потерпілого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, які, як доведено доказами, були спричиненні саме ОСОБА_4 за події, яка викладене в обвинувальному акті.
Зазначені обставини і свідчать про нелогічність показань обвинуваченого, суперечливість по відношенню до інших доказів, а відтак і про їх неправдивість.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючи засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суду, а саме – винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
У статті 94 вказаного Кодексу визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись Законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. 
Доказування тих чи інших обставин злочину, як правило, ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі, непрямих доказів. І саме на такому аналізі та оцінці всіх доказів й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.
Зважаючи на наведене суд, всебічно, повно й неупереджено, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, вчинення активних дій на спричинення тілесних ушкоджень з метою заволодіння майном і вчиненням якого могли бути нанесенні ще більш негативні наслідки для потерпілого, завершення яких відбулося лише після заволодіння чужим майном, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, але раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, його соціальні зв`язки, які є нестійкі. Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.
Таким чином суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, йому доцільно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у вигляді позбавлення волі на певний строк.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.02.2025 ОСОБА_4 змінений запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою і ОСОБА_4 взятий під варту із зали суду.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.01.2026 обвинуваченому ОСОБА_4 змінений запобіжний захід із тримання під вартою та застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Тому згідно ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_4 покарання слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення із 26 лютого 2025 року по 14 січня 2026 року включно.
Також ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.04.2026 обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту змінений на домашній арешт у нічний період доби.
Таким чином, згідно вимог ч. 7 ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, необхідно зарахувати термін перебування його під запобіжним заходом у виді цілодобового домашнього арешту із 15 січня 2026 року по 16 квітня 2026 року включно, виходячи із співвідношення – три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. 
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Постановою слідчого СВ Тернопільського РУП від 19.01.2025 визнано речовим доказом верхню частину молотка разом з частиною обламаної рукоятки, яку видав ОСОБА_7 , дерев`яну обламану рукоятку молотка, яка вилучена під час огляду місця події 19.01.2025 в приміщенні квартири АДРЕСА_2 . Вказані предмети слід знищити після вступу вироку в законну силу.
Постановою старшого слідчого СВ Тернопільського РУП від 21.01.2025 речовим доказом визнаний добровільно виданий 21.01.2025 потерпілим ОСОБА_7 мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro». Даний телефон після вступу вироку в законну силу необхідно повернути потерпілому ОСОБА_7 .
Постановою старшого слідчого СВ Тернопільського РУП від 20.01.2025 речовим доказом визнане добровільно надана потерпілим ОСОБА_7 коробка, на якій наявні дані: серійний номер телефону №5285/W4NU06492, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , торгівельної марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro», із об`ємом пам`яті 8/256 GB та гарантійний талон з товарним чеком на придбання мобільного телефону. Після набрання вироком законної сили зазначені речі слід повернути потерпілому ОСОБА_7 . 
Постановою старшого слідчого СВ Тернопільського РУП від 21.01.2025 речовим доказом визнаний наданий ОСОБА_7 консультаційний висновок спеціаліста №524 від 18.01.2025, який необхідно повернути ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили.
Постановою старшого слідчого СВ Тернопільського РУП від 19.01.2025 речовим доказом видані свідком ОСОБА_11 дві сім-карти, одна з яких із логотипом торговельної марки «Київстар», інша без будь-яких позначень, із мобільного телефону «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro», які необхідно повернути потерпілому ОСОБА_7 .
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.01.2025 №607/1621/25 накладений арешт на вилучену 19.01.2025 під час огляду місця події дерев`яну ручку від молотка та добровільно видану ОСОБА_7 металеву частину від молотка, які належать ОСОБА_16 . Після вступу вироку у законну силу, накладений арешт на зазначені предмети слід скасувати.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.01.2025 №607/1371/25 накладений арешт на добровільно виданий ОСОБА_7 мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro», який слід скасувати після вступу вироку в законну силу.
У кримінальному провадженні є судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 24.01.2025 №СЕ-19/120-25/946-ТВ в сумі 1989,75 грн., які слід стягнути із обвинуваченого в користь Державного бюджету.
Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, судовий розгляд кримінального провадження завершений шляхом ухвалення обвинувального вироку і призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладеними обов`язками закінчується, ризики, визначені в ухвалі суду Тернопільського міськрайонного суду при його продовженні на даний час зменшились, а тому суд, зважаючи на клопотання прокурора вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 термін дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту із покладеними на нього обов`язками до шістдесяти діб.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 100, 370, 374, 377 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

У строк призначеного ОСОБА_4 покарання зарахувати термін його попереднього ув`язнення із 26 лютого 2025 року по 14 січня 2026 року включно, а також термін перебування ОСОБА_4 під запобіжним заходом у виді цілодобового домашнього арешту із 15 січня 2026 року по 16 квітня 2026 року включно, з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. 

Строк відбування призначеного судом ОСОБА_4 покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази:
-- верхню частину молотка разом з частиною обламаної рукоятки, дерев`яну обламану рукоятку молотка – знищити після вступу вироку в законну силу.
-- мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro»; коробку, на якій наявні дані: серійний номер телефону № НОМЕР_3 , ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , торгівельної марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro», із об`ємом пам`яті 8/256 GB та гарантійний талон з товарним чеком на придбання мобільного телефону, консультаційний висновок спеціаліста №524 від 18.01.2025; дві сім-карти, одна з яких із логотипом торговельної марки «Київстар», інша без будь-яких позначень, із мобільного телефону «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro» - повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Скасувати після вступу вироку в законну силу арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.01.2025 №607/1621/25 та ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.01.2025 №607/1371/25.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати в сумі 1989,75 грн. 

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 термін дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною ОСОБА_4 залишати житло, що в АДРЕСА_1 , в період доби із 21 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. (за виключенням часу відвідування медичних закладів за відповідної необхідності та оголошення тривоги на території місця відбування домашнього арешту).
Продовжити дію покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків:
-- прибувати до суду на першу вимогу прокурора чи суду; 
-- повідомляти суд чи прокурора про зміну свого місця проживання та/або перебування;
-- здати до УДМСУ в Тернопільській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон;
-- не спілкуватися із потерпілим ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 ;
-- носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії запобіжного заходу та покладених обов`язків до 23 год. 59 хв. 15 липня 2026 року.

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення. Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя	ОСОБА_1