справа № 755/11287/25
головуючий у суді І інстанції Галаган В.І.
провадження № 22-ц/824/1919/2026
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України

27 травня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,
за участі секретаря судового засідання Яхно П.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 липня 2025 року
у справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
У червні 2025 року Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 169 310 грн 12 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 грн.
Позов обґрунтовано тим, що надання послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення у будинку АДРЕСА_1 здійснюється КП «Київтеплоенерго» на підставі типового договору про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води, опублікованого в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). 

Позивач на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року № 602-18, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати боргу за послуги, спожиті до 01 травня 2018 року, а саме: послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. 
Відповідач отримує послуги, надані позивачем щодо квартири АДРЕСА_2 . Однак відповідач не вносить плату за отримані послуги з постачання централізованого опалення та плату за постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 травня 2025 року у розмірі 169 310 грн 12 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 липня 2025 року задоволено позов КП «Київтеплоенерго».
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість у розмірі 169 310 грн 12 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 грн, а всього на загальну суму 172 338 грн 12 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, які постачало ПАТ «Київенерго» та на теперішній час постачає КП «Київтеплоенерго». Відповідач своєчасно не вносить плату за отримані послуги з централізованого опалення та плату з постачання гарячої води, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 травня 2025 року складає у розмірі 169 310 грн 12 коп. з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, що підтверджено наданими позивачем розрахунками. 

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 липня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не повністю встановлено усі обставини справи, які мають значення, неправильно досліджено та оцінено докази, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що відповідачка не є власником квартири, щодо якої сформовано заборгованість, а лише зареєстрована у ній.
Власником квартири з 28 серпня 2018 року є ОСОБА_2 , який зобов`язаний утримувати своє майно, включаючи оплату комунальних послуг.
Зазначає, що існують випадки, коли відповідальність може перекладатися на іншу особу, наприклад, якщо це передбачено договором оренди або іншими законодавчими актами.
Відповідач не укладала договору на постачання теплової енергії, не користувалася житлом, а лише зареєстрована у ньому.
Сам факт реєстрації особи у житлі не створює обов`язку оплачувати комунальні послуги, якщо така особа не є власником.
Зазначає, що суд першої інстанції не встановив належного відповідача у справі.

Від представника КП «Київтеплоенерго» - Зеленського А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Відзив обґрунтовано тим, що відповідачем не надано доказів, які б слугували підставою для звільнення від сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги за його адресою реєстрації, зокрема доказів його не проживання за адресою реєстрації.
Вказує, що відповідач не звертався до КП «Київтеплоенерго» із заявою у порядку пункту 11 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на виконання свого обов`язку про інформування виконавця комунальних послуг про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача.
Зазначає, що відповідач як зареєстрована особа є споживачем послуг за указаною адресою та зобов`язана сплатити нараховану заборгованість.

Представник КП «Київтеплоенерго» - Зеленський А. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Від представника ОСОБА_1 - адвоката Охтень А.А. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона підтримала вимоги апеляційної скарги у повному обсязі.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» Комунальне підприємство «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 Комунальному підприємству «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює Комунальне підприємство «Київтеплоенерго».
28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», як виконавцем, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.
Відповідно до п.п. 1, 14 договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води згідно діючими нормативами, а споживач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплатити послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що зазначені договором. Розрахунковим періодом є календарний місяць, якщо інше не визначено договором. Оплата послуг щомісячна. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяця) на підставі розрахунків на оплату наданих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» (далі - Кредитор) та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - Новий Кредитор/Позивач) було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору.
Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з пунктом 3.4.2 Договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором.
Відповідно до п. 1.3 договору цесії Кредитор відступає, Новий кредитор/Позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші (без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього Договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку №1 та/або Додатку №2 до Договору цесії.
Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідача щодо заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого гарячого водопостачання, а також прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги.
Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, який був опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).
Нарахування за спожиті відповідачем послуги здійснювалось на підставі постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
За даними Довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 - з 31 серпня 2018 року по теперішній час.
Мешканцям будинку АДРЕСА_1 , у якому розташована квартира, у якій зареєстрована відповідачка, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», що підтверджується доданими до позовної заяви:
корінцями нарядів про включення та відключення опалення, які підписані представником енергопостачальної організації, який затвердив включення та представником споживача; 
довідкою про обсяги споживання послуги з постачання теплової енергії/послуги з постачання гарячої води за показниками КВОТЕ.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).
Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (в редакції Закону, чинної на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно із частиною 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).
Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення (частина 5 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» були визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.
Згідно із статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Згідно з частиною 1 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Аналогічні положення містить уведений в дію 01 травня 2019 року Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, згідно з частиною 1 статті 9 якого споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно з пунктом 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Пунктом 30 Правил передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.
Виходячи зі змісту статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що вона не укладала договір на постачання теплової енергії, не користувалася житлом, а лише зареєстрована у ньому.
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте пунктом 1 частини 1 статті 20 цього Закону визначено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. 
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, де Велика Палата погодилася з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги та не знайшла підстав для відступу від висновку Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року при розгляді справи № 6-2951цс15 (пункти 19-20).

Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 щодо обов`язковості сплати комунальних послуг незалежно від наявності договору.
Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якими вони фактично користувалися. 
При цьому, наявність чи відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги та обґрунтованість їх розміру.
Наявність відносин між сторонами, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.
Так, судом встановлено, що позивач належно виконував свої зобов`язання, зокрема, щодо надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .
За відомостями Довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 - з 31 серпня 2018 року по теперішній час.
Враховуючи, що ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі за вказаною адресою, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачка отримує житлово-комунальні послуги за вказаною адресою та є їх споживачкою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факту реєстрації її місця проживання за вказаною адресою, посилається на те, що вона не проживає у цій квартирі.
Апеляційний суд відхиляє такі доводи апеляційної скарги, оскільки особи, які зареєстровані за спірною адресою зберігають за собою право проживання у житловому приміщенні, а відтак останні зобов`язані сплачувати за надані їм послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Належних доказів того, що у зазначений період послуги, що надавав позивач, відповідачкою не споживались, надано не було.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
Згідно з пунктом 48 Правил надання послуги постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182, виконавець зобов`язаний здійснювати перерахування розміру нарахованої плати за послугу та/або ненарахування її для споживача протягом періоду тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб за умови отримання заяви та документального підтвердження відповідно до умов договору.
Отже, споживач має право не сплачувати вартість комунальних послуг у випадку, якщо він подасть відповідну письмову заяву до надавача послуг та документально оформить свою відсутність в квартирі.
Однак, відповідачкою не надано доказів звернення до КП «Київтеплоенерго» із заявами про непроживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , у спірний період, а тому підстав для звільнення відповідачки ОСОБА_1 від оплати комунальних послуг немає.

КП «Київтеплоенерго» у своєму позові порушується питання про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання надані за адресою: АДРЕСА_3 , за період з 01 травня 2018 року по квітень 2025 року.
Однак ОСОБА_1 зареєстрована за вказаною адресою з 31 серпня 2018 року по теперішній час.
Судом першої інстанції залишено поза увагою, що у період з 01 травня по 31 серпня 2018 року, за який також нарахована заборгованість, відповідачка не була зареєстрована у вказаній квартирі, а тому відсутні підстави для стягнення з неї заборгованості за надані послуги, 3 % річних та інфляційних втрати за указаний період.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 липня 2025 року в частині стягнення заборгованості за період з 01 травня по 31 серпня 2018 року ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, а тому рішення суду у цій частині підлягає зміні, зменшивши заборгованість з 169 310 грн 12 коп. до 168 363 грн 02 коп., судовий збір з 3 028 грн до 3 011 грн 35 коп., а всього з 172 338 грн 12 коп. до 171 374 грн 37 коп.
Враховуючи, що позов задоволено частково (враховуючи розмір задоволених позовних вимог 99,4 %), з позивача на користь відповідача підлягає до стягнення судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено - у розмірі 19 грн 98 коп.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 липня 2025 року змінити, зменшивши заборгованість з 169 310 грн 12 коп. до 168 363 грн 02 коп., судовий збір з 3 028 грн до 3 011 грн 35 коп., а всього з 172 338 грн 12 коп. до 171 374 грн 37 коп. В іншій частині вимог відмовити.
Стягнути з Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 19 грн 98 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Дата складення повного судового рішення 22 червня 2026 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська