Справа № 366/1472/25
Провадження № 2/366/147/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026 селище Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Мовчан В.В., за участю секретаря судового засідання Іванової І.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» 
до  ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі – позивач) звернулося до Іванківського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором № 1450-9802 від 23.09.2024 в частині здійснення повернення наданих коштів, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача 7 659, 69 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 5 100,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 9,69 грн., заборгованість по штрафам у розмірі 2 550,00 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2025, головуючим суддею визначено суддю Мовчана В.В.
Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 27.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
17.06.2025 від позивача до суду надійшло клопотання про зобов`язання позивача направити копію позовної заяви на адресу відповідача та поновлення відповідачу строку подання відзиву на позовну заяву.
04.07.2025 ухвалою Іванківського районного суду Київської області відмовлено у задоволенні клопотання.
01.08.2025 відповідач звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 18.08.2025 вирішено перейти до розгляду справи № 366/1472/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 02.10.2025.
02.10.2025 від відповідача до суду надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.
У судовому засіданні 02.10.2025 розгляд справи було відкладено на 04.11.2025.
04.11.2025 у справі було оголошено перерву до 19.11.2025.
У судовому засіданні 19.11.2025 розгляд справи було відкладено на 25.11.2025,.
25.11.2025 розгляд справи було відкладено на 11.12.2025.
27.11.2025 від відповідача до суду надійшло клопотання про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» інформації про отримання ними: коштів у сумі 5100, 00 грн. та зарахування вказаної суми за кредитним договором № 1450-9802; заяви ОСОБА_1 від 27.11.2024 про списання відсотків; довідки командира військової частини НОМЕР_1 (форма 5) від 01.09.2025 № 377; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00048088860; копію військового квитка ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 ; довідки про участь особи ( ОСОБА_2 ) у здійсненні заходів необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією рф проти України № 1662 від 27.02.2023. 
Клопотання мотивоване неможливістю самостійно витребувати зазначені докази та ігноруванням відповідачем відповідних запитів.
Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 11.12.2025 клопотання відповідача про витребування доказів задоволено. Розгляд справи відкладено на 22.01.2026.
21.01.2026 від представника позивача до суду надійшла заява на виконання ухвали суду в якій зазначено, що заяви ОСОБА_1 від 27.11.2024 про списання відсотків з додатками позивач не отримував ні поштовим зв`язком, ні електронною поштою.
22.01.2026 розгляд справи відкладено на 11.02.2026.
11.02.2026 розгляд справи було відкладено на 12.03.2026.
Позивач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідач та його представник у судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позову.
Представник відповідача зазначив, що позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем було сплачено заборгованість по тілу кредиту у повному обсязі, а від сплати відсотків та штрафів за кредитами вона звільняється, як дружина учасника бойових дій та військовослужбовця.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» було укладено договір про надання кредиту № 1450-9802.
Як вбачається із його змісту, разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого Кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений; - у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію" (роздруківка Кредитного договору разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом та Таблицею споживчого кредиту додаються до цієї Позовної заяви)
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор A9894, для підписання Кредитного договору №1450-9802 від 23.09.2024 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до вище наведеного, обґрунтованим висновком є те, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання см повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між Позивачем та Відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані Відповідачу.
Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: 
-сума кредиту – 3 600,00 грн.; 
-строк кредитування – 30 днів; 
-базовий період – 15 днів; 
-комісія за видачу кредиту - 28,00 % від суми кредиту;
- % ставка – 0,01 % в день; 
базовий період – проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у Позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом. Кількість днів у Базовому періоді вказана у Договорі і визначена Сторонами на підставі пропозиції Кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань Позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання Кредиту через веб-сайт Кредитодавця.
Також, Додатковою угодою_№ 1 від 27.09.2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1450-9802 від 23.09.2024 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 500,00 грн. 
Умовами Кредитного договору, укладеного між Позивачем та Відповідачем передбачено, що тип процентної ставки за користуванням Кредитом – фіксована та процентна ставка за користуванням Кредитом не змінюється протягом усього строку користування Кредитом. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору
Станом на 24.02.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить: 7 659,69 грн, а саме: заборгованість за кредитом – 5 100,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами – 9,69 грн, заборгованість по штрафам – 2 550,00 гривень
Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанас» було направлено відповідачу повідомлення з зазначенням суми заборгованості, яка підлягає сплаті. До повідомлення було долучено додаткову угоду до Договору в якій зазначено детальний перелік складових загальної вартості кредиту, включаючи загальну кількість платежів та дати їх сплати згідно умов Договору із врахуванням положень Додаткової угоди.
З матеріалів справи вбачається, що 12.06.2024 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, що підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (№ витягу 00048088860).
Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2025 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 .
Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого Головним управлінням Національної гвардії України, ОСОБА_2 – учасник бойових дій.
У відповідь на запит до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» щодо підтвердження отримання ними коштів в сумі 5 100,00 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 1450-9802, ОСОБА_1 отримала інформацію про те, що станом на 19.11.2025, з урахуванням здійснених платежів залишок до сплати складає 4 982, 09 грн. Вказано також, що в провадженні Іванківського районного суду Київської області перебуває справа № 366/1472/25 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 1450-9802 від 23.09.2024 в розмірі 7 659, 69 грн. та судових витрат у розмірі 2 422,40 грн.
Як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» щодо погашення заборгованості клієнта по договору № 1450-9802 від 23.09.2024, ОСОБА_1 07.10.2024 було здійснено платіж на суму 1 435,05 грн. та 13.09.2025 у розмірі 5 100, 00 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Позивачем не заперечується факт виконання відповідачем своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором у розмірі 5 100, 00 грн.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 5 100, 00 грн.
Що стосується вимог позивача щодо стягнення процентів та штрафу, суд зазначає наступне.
Так, відповідач не визнає та заперечує проти стягнення з неї процентів та штрафів за кредитним договором, з огляду на те, що її чоловік має статус військовослужбовця.
Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.»
Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Аналіз ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону №1357-IX від 30 березня 2021 року, який набрав чинності 23 квітня 2021 року, свідчить про те, що пільги мають: - військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову; - військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, вирішено, зокрема оголосити та провести загальну мобілізацію.
Відповідно правової позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у п. 74 його постанови від 04.09.2024 р. у справі № 426/4264/19: "У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
У матеріалах справи наявна довідка командира військової частини від 01.09.2025 з якої вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 , а також військовий квиток серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 . Перебування останнього на військовій службі позивачем не оспорювалося.
Таким чином, на відповідача, як дружину військовослужбовця, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, поширюються пільги передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його призову.
Той факт, що відповідач не зверталась до фінансової установи та не надавала документів, які дають їй відповідні пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд оцінює відповідно до вимог процесуального законодавства, і з урахуванням конкретних обставин цієї справи, та вважає, що навіть у разі відсутності звернення відповідача до позивача, не спростовується той факт, що на відповідача розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором, суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).
Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі №642/548/21.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача процентів та штрафних санкцій відсутні.
Судові витрати покладаються на сторін, відповідно до ст. 141 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 141, 247, 255, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
1.Закрити провадження у справі № 366/1472/25 в частині стягнення з відповідача 5 100,00 грн.
2.У іншій частині позову– відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (ідентифікаційний код 38548598, адреса: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м.Київ).

Відповідач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), адреса:   АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 23.03 .2026.

Суддя Віталій МОВЧАН