Справа №295/14213/25
Категорія 69
2/295/93/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.06.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі
Головуючого судді Воробйової Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Ходоровської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
у порядку загального позовного провадження цивільну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 
про збільшення розміру аліментів,
в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.02.2025 (справа №758/10236/24) на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , з 2 300 грн до 10 000 грн, проте не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування вимог вказано, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають малолітню дочку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 09.01.2020 Богунським районним судом м.Житомира у справі № 295/13151/19 ухвалено рішення, яким шлюб між сторонами розірвано. З початку 2020 року позивач разом із дочкою проживає окремо від відповідача у м. Запоріжжя. Враховуючи, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.02.2025 (справа №758/10236/24) стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 300 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що на даний момент виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів, оскільки наявна сума аліментів не дозволяє забезпечити дитині належні матеріальні умови. Під час розгляду справи відповідач активно позиціонував себе як безробітного, однак скоріш за все, на момент ухвалення рішення по справі №758/10236/24 відповідач вже не був на обліку безробітних, та вводив суд в оману, оскільки згідно з відповіддю Житомирського обласного центру зайнятості станом на 05.05.2025 відповідач у філіях Житомирського обласного центру занятості та їх структурних підрозділах не перебував. Також під час розгляду справи позивач хоч і була обізнана про рід занятості відповідача (моряк) і заявляла про це суду, не мала змоги отримати таку інформацію.Відповідач працює моряком, має рейси за кордоном та має диплом капітана, однак приховує цю та іншу інформацію про свої доходи. Наразі, у зв`язку із підвищенням цін, витрати на дитину сягають понад 20 000 грн щомісячно. Дочка потребує належних умов для проживання, нормального харчування, одягу, лікування та розваг. З початком навчального року ситуація ускладнилась, оскільки позивач понесла значні витрати на проходження дочкою щорічного медогляду у всіх лікарів, здачі аналізів, придбання одягу, взуття, канцелярського та іншого приладдя для школи, а також оплату нових гуртків. Витрати позивача на утримання дочки за серпень 2025 сягнули майже 55 000 грн.Позивач зазначає, що більшість чеків вона не зберегла, а велика частина покупок здійснювалась без чеків, оскільки всі зазначені речі придбаваються за кордоном (в Німеччині), де зараз позивач проживає постійно з дочкою. Сума підтверджених витрат на дочку в період кінець липня 2025 – початок вересня 2025 становить понад 72 000 грн.Сума, яка стягується з відповідача, не покриває навіть двадцятої частини щомісячних витрат позивача на дитину. Добровільно ділити витрати на дочку відповідач відмовляється. Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження №77971223, відповідач тривалий час ухилявся від сплати аліментів, у зв`язку із чим виконавцем були накладені арешти на майно на кошти останнього.Матеріальний стан позивача не дозволяє їй щомісячно витрачати на дочку самостійно 30 000 – 40 000 гривень (у середньому), існує необхідність у стягненні з відповідача хоча б 10 000 грн аліментів. Позивач посилається на знімки екрану з особистого акаунта Instagram відповідача та його дружини, з якого вбачається стиль життя відповідача, його матеріальні можливості, а також його сфера діяльності – мореплавство. Як зазначає сама дружина відповідача у своєму Instagram, останній є капітаном. Також із долучених знімків екрану вбачається, що відповідач був готовий добровільно платити 200 дол. США щомісячно на утримання дочки. Проте відмовився від укладення договору про добровільну сплату аліментів та не сплачував їх добровільно. На переконання позивача, зазначені обставини самі по собі свідчать про об`єктивну можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі, який частково компенсовував би високі витрати позивача для гармонійного та різностороннього виховання та утримання дочки. Періодично щомісячні витрати на дочку є значно вищими, ніж 20 000 грн. Незважаючи на це, враховуючи рівні обов`язки батьків, позивач вважає справедливою і навіть применшеною сумою для стягнення з відповідача, саме 10 000 грн.
У позовній заяві міститься клопотання позивача про витребування доказів, у якому позивач просила витребувати докази у Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, у Державної прикордонної служби України, у відповідача та у банках відповідно до переліку.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання.
24.11.2025 до суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів, яке за змістом аналогічне клопотанню, що міститься у позовній заяві.
17.12.2025 від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшов відзив, у якому зазначено, що до позовної заяви не додано жодного доказу витрат на дитину. Усі торгівельні чеки без ідентифікації отримувача послуг або товарів. З наданих фото коробок для взуття в усіх коробках вказаний різний розмір ноги, що викликає сумнів у тому, кому та навіщо були придбані вказані коробки із взуттям, та чи стосуються вони справи. З позовної заяви вбачається, що позивач разом з дитиною проживає в Запоріжжі, в той же час, надані чеки мають виключно готичний шрифт, що виключає їх використання в Україні. Доказів зміни матеріального стану позивача або відповідача не надано.Позивач не обґрунтувала жодним чином вимогу про збільшення розміру аліментів до 10 000 грн зміною майнового або сімейного стану як свого, так і відповідача. У відзиві зазначено, що відповідач є особою з інвалідністю 2 групи з 22.02.2024 та має на утриманні ще одну малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьки не мають компенсувати збільшення розміру аліментів за рахунок зменшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.Позовна вимога про збільшення розміру аліментів на дитину в розмірі, який перевищує понад 3 розміри прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, позивачем нічим не обґрунтовано та не доведено. Доказів про відсутність або наявність постійного доходу у відповідача позивач не надала. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у відповідача достатності заробітку (доходу) для можливості присудження на її користь аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн. У задоволенні позову просить відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.
Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.
Ухвалою суду від 06.01.2026 клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково, витребувано у Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України інформацію про те, чи видавалось громадянину України ОСОБА_2 посвідчення/паспорт особи моряка в період з 2020 року по дату отримання відповідної ухвали суду; інформацію про дату видачі, серії та номеру такого посвідчення/паспорта особи моряка та надати його засвідчену копію; витребувано у ОСОБА_2 копію посвідчення/паспорт особи моряка; витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України ОСОБА_2 в період з 2023 року по дату отримання відповідної ухвали суду. У задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.
17.02.2026 від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, на виконання ухвали від 06.01.2021, до суду надійшли відомості про перетинання державного кордону України ОСОБА_2 за період з 01.03.2023 по 17.11.2025.
23.02.2026 від Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, на виконання ухвали від 06.01.2021, до суду надійшов лист, яким повідомлено, що за наявною у Адміністрації судноплавства інформацією, ОСОБА_2 було оформлено посвідчення особи моряка НОМЕР_1 від 28.12.2023 з датою закінчення строку чинності 28.12.2028. ВАдміністрації судноплавства відсутня можливість надати копію посвідчення особи моряка, оскільки зберігання його копії не передбачено. 
24.03.2026 від представника відповідача Бородіна Д.В. до суду надійшла заява, у якій вказано, що сторона відповідача не може надати копію посвідчення/паспорту особи моряка, що належить ОСОБА_2 , через його відсутність у відповідача.
У підготовчому судовому засіданні 26.03.2026 представник відповідача ОСОБА_4 пояснив, що причини відсутності у відповідача посвідчення/паспорту особи моряка йому не відомі.
Ухвалою суду від 26.03.2026, яка занесена до протоколу судового засідання, підготовче провадження завершено та справу призначено до розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила.
03.06.2026 від позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та повторного витребування доказів у Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, у Державної прикордонної служби України, та витребування у відповідача пояснень щодо причин неможливості надати витребувані докази.
Щодо повторного витребування доказів суд зазначає, що відомості, які витребувані ухвалою суду від 06.01.2026, від Державної прикордонної служби України, до суду надійшли. Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України до суду надано витребувану інформацію та повідомлення щодо неможливості надання копії посвідчення особи моряка. Також представник відповідача повідомив про неможливість надання копії витребуваного документу. Отже, суд не вбачає підстав для повторного витребування доказів.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах, встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
Виходячи з положень ст.223 ЦПК України, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача та відкладення судового засідання.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, у якій представник відповідача позов просить залишити без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача без поважних причин.
У рішенні від 06.09.2007 заява №3572/03, у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Частина 5 статті 223 ЦПК України визначає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Позивач у судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, однак 03.06.2026 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка залишена судом без задоволення, що викладено вище.
Отже, суд не вбачає підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача, оскільки позивач не втратила інтересу до справи, неодноразово у ході розгляду справи надсилала до суду заяви та клопотання, а її неявка не перешкоджає розгляду справи, тому клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.
Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання, яким завершується розгляд справи, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стосовно складення повного тексту рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, суд бере до уваги висновки щодо визначення дати ухвалення судового рішення Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наведені у відповідній постанові Верховного Суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 54).
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09.01.2020 у справі №295/13151/19 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 53).
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.02.2025 у справі №758/10236/24 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2300 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Аліменти ухвалено стягувати, починаючи з 19.08.2024 (а.с. 50-51).
Постановою Житомирського апеляційного суду від 14.04.2025 у справі №758/10236/24 рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.02.2025 у справі №758/10236/24 змінено та викладено абзац другий наступним змістом: «стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2300 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття». В решті рішення залишено без змін (а.с. 44-47, 50-51).
Також встановлено, що ОСОБА_2 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.10.2022 (а.с. 71).
З 05.02.2024 ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності строком до 01.03.2026 (а.с. 69).
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
У відповідності до ч.1, 2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач є батьком дитини та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. 
За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо.
Стягнення аліментів спрямовані, насамперед, на захист найвищих інтересів дитини, яка в силу малолітнього віку не здатна самостійно подбати про своє забезпечення та повністю залежить від батьків, на яких закон покладає обов`язок дбати про матеріальне забезпечення дитини до досягнення останньою принаймні повноліття.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, зокрема, на те, щовідповідач працює моряком, має рейси за кордоном та має диплом капітана.
23.02.2026 від Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, на виконання ухвали від 06.01.2021, до суду надійшов лист, яким повідомлено, що за наявною у Адміністрації судноплавства інформацією, ОСОБА_2 було оформлено посвідчення особи моряка НОМЕР_1 від 28.12.2023 з датою закінчення строку чинності 28.12.2028.
Судом було витребувано у відповідача копію посвідчення/паспорта особи моряка, однак сторона відповідача витребуваний доказ не надала, посилаючись на його відсутність, при цьому причин відсутності такого посвідчення у відповідача суду не повідомлено та не підтверджено.
У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду (частина десята статті 84 ЦПК України).
17.02.2026 від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, на виконання ухвали від 06.01.2021, до суду надійшли відомості про перетинання державного кордону України ОСОБА_2 , з якої вбачається, що 01.03.2023 відповідач перетнув державний кордон України у напрямку «в`їзд», 09.05.2023 – «виїзд», 21.10.2023 – «в`їзд», 28.06.2024 – «виїзд», 07.11.2024 - «в`їзд», 08.12.2024 – «виїзд», 24.02.2025 - «в`їзд», 09.03.2025 – «виїзд», 16.03.2025 - «в`їзд», 22.04.2025 – «виїзд», 06.08.2025 - «в`їзд», 17.11.2025 – «виїзд».
Зважаючи на те, що, за повідомленням Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, ОСОБА_2 було оформлено посвідчення особи моряка, відповідач часто перетинає державний кордон України, тривалі періоди часу перебуває за кордоном, суд вбачає обґрунтованими посилання позивача на те, що відповідач працює за кордоном. Будь-яких доказів на спростування таких обставин відповідач не надав.
Відповідач у відзиві посилається на те, що позивач не довела належними та допустимими доказами наявності у відповідача достатності заробітку (доходу) для можливості збільшення розміру аліментів.
Суд зауважує, що відомості про доходи є інформацією з обмеженим доступом, тому позивач обмежена у збиранні та наданні таких доказів. Разом з тим, клопотання про витребування відповідних доказів позивач не заявляла.
Натомість, відповідач, на спростування вимог позову, не надав будь-яких пояснень та доказів щодо того, які у нього засоби до існування та розміру його доходів, щодо наявності чи відсутності у нього нерухомого та рухомого майна.
Заперечуючи проти позову, відповідач не обґрунтував, чому він вважає достатнім стягнення аліментів у розмірі 2300,00 грн, а також, що аліменти на утримання дитини у такому розмірі є достатніми та обґрунтованими.
Суд приймає до уваги, що відповідачу встановлювалась друга група інвалідності на строк до 01.03.2026, він має певні вади здоров`я, у ОСОБА_2 на утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач у позові посилається на знімки екрану з особистого акаунта Instagram відповідача та його дружини, та знімки особистого листування, однак такі знімки до позову не долучені.
Заявляючи вимогу про збільшення розміру аліментів до 10000,00 грн, позивач не довела належними та достатніми доказами, що потреби дитини виправдовують стягнення аліментів у вказаному у позові розмірі, та що є підстави, враховуючи матеріальний та сімейний стан відповідача, для стягнення аліментів у такому розмірі.
На підтвердження розміру витрат, які ОСОБА_1 несе на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач надала копії чеків, більшість з яких заповнені іноземною мовою, тому суд позбавлений можливості надати їм оцінку. 
У позові ОСОБА_1 вказує, що щомісячно несе витрати на утримання дитини від 20 000,00 грн від 72 000,00 грн, однак такі твердження позивача належними доказами не підтверджені та не обґрунтовано, що такі витрати на дитину є безумовно необхідними.
З наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, що позивач несе витрати на дитину, які виходять за межі звичайних витрат на дитину.
Разом з тим, на переконання суду, аліменти у розмірі 2300,00 грн, які визначені у 2025 році, є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини та її гармонійного розвитку, зважаючи на постійне зростання цін на товари та послуги, та враховуючи розмір витрат, необхідних для забезпечення дитини повноцінним харчуванням, необхідним лікуванням, сезонним одягом, шкільним приладдям, речами для розвитку та навчання, предметами особистої гігієни, забезпечення дозвілля, тощо, які є загальновідомими.
На підставі вищевикладеного, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 5000,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. 
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №649060 від 22.02.2024, відповідачу було встановлено другу групу інвалідності на строк до 01.03.2026, дата чергового перегляду – 22.02.2026.
Відомостей щодо встановлення ОСОБА_2 групи інвалідності станом на час ухвалення рішення матеріали справи не містять, тому суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про збільшення розміру аліментів, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Керуючись статтями 3, 4, 10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.
Збільшити розмір аліментів, присуджених до стягнення рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.02.2025 та постановою Житомирського апеляційного суду від 14.04.2025 у справі №758/10236/24, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000,00 грн щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 
В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету України 968,96 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ). 

Повний текст рішення складено 11.06.2026.

Суддя Т.А. Воробйова