Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/1040/26
Номер провадження3/173/395/2026

ПОСТАНОВА
іменем України
28 квітня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Островерхова А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 3 Кам`янського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 445483, 15.03.2026 о 15:30 ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насилля стосовно своєї сестри, ОСОБА_3 , а саме наніс декілька ударів в область голови, тим самим вчинив фізичне насилля та спричинив шкоди фізичному та психологічному здоров`ю потерпілій.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у судовому засіданні вину не визнав, просив закрити провадження, так як між ними виник конфлікт, та він її не бив.
Від потерпілої до суду надійшла заява, відповідно до якої вона просила звільнити її брата від відповідальності, у зв`язку із примиренням.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 445483 від 27.03.2026, 15.03.2026 о 15:30 ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насилля стосовно своєї сестри, ОСОБА_3 , а саме наніс декілька ударів в область голови, тим самим вчинив фізичне насилля та спричинив шкоди фізичному та психологічному здоров`ю потерпілій.
Так, на доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення додано рапорт поліцейського, протокол прийняття заяви, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , надані поліцейському.
Даючи аналіз зазначеним доказам, суд виходить з наступного.
Конституцією України передбачено, що однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язку збирати докази винуватості чи невинуватості особи (ст. 129 ч.3 п.4).
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство, це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини 1 статті 1 цього ж Закону).
Згідно Методичних рекомендацій «Запобігання та протидія насильству», проявами психологічного насильства є: ігнорування почуттів особи; образа переконань, що мають цінність для особи, її віросповідання, національної, расової приналежності або походження, соціального статусу; переслідування, залякування; погрози вбити чи скалічити (у тому числі дітей); підбурювання до самогубства; примус до протизаконних дій; погрози відібрати дітей; приниження особистості; постійна критика та насмішки; безпідставні звинувачення та формування почуття провини; обмеження у самореалізації, навчанні, роботі; обмеження у контактах із близькими та друзями, у виборі кола спілкування; примушування спостерігати за насильством над іншими людьми чи тваринами, тощо.
Важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність повторюваності в часі інцидентів множинних видів насильства; системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Конфлікт (лат. conflictus зіткнення, сутичка) зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони.
У судовому засіданні була допитана потерпіла ОСОБА_3 , яка пояснила суду, що між нею та ОСОБА_2 виникла суперечка. Останній її не бив, тому вона просила справу закрити.
Отже, суддею встановлено, що між особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та потерпілою – його сестрою 15.03.2026 виник словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин, під час якого всі учасники конфлікту обопільно вживали нецензурну лексику та образи на адресу один одного, зі слів потерпілої та ОСОБА_2 ніяких ударів не було завдано потерпілій.
Водночас, згідно з вимогами Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство передбачає систематичне вчинення дій фізичного, психологічного або іншого характеру, що спричиняють шкоду фізичному або психічному здоров`ю постраждалої особи.
Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій у певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства.
Таким чином, суддя, дослідивши та оцінивши матеріали справи, у відповідності до норм ст. 250 КУпАП, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки дії, які йому інкриміновані, не містять ознак та проявів домашнього насильства у формі фізичного та психологічного насильства в розумінні ч.1 ст.173-2 КУпАП, а є побутовим конфліктом, під час якого його учасники висловлювали взаємні образи та порожні погрози.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).
Керуючись ч. 1 ст. 173-2 ст.ст. 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом 10 (десяти) днів з моменту винесення постанови.

Суддя А.В. Островерхова