ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

Справа № 483/447/26
Провадження № 2/483/518/2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
29 червня 2026 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої - судді Шевиріної Т.Д.,
за участю секретаря - Шилінскас О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Деал фінанс груп" до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

01 квітня 2026 року з Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України надійшла позовна заява ТОВ "Деал фінанс груп", предметом якої є: стягнення з відповідача 30 601 грн 77 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором №75229867, що був укладений з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений вищезазначений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредитні кошти із зобов`язанням повернути їх зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Первісний кредитор відступив позивачу право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися до суду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. 
Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду заяв по суті спору не надав.
Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку.
Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 08 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики 74786826, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 10 500 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування у розмір 1,99% на день. 
Цього ж дня, на виконання п. 1 Договору позики, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 10 500 грн на банківський рахунок № НОМЕР_1 . 
Умовами договору погоджено, що за понадстрокове користування кредитними коштами сплачуються відсотки у розмірі 2,7%. 
Зазначений кредитний договір підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора encPh7PIgX, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - fanatusa2002@gmail.com) у порядку,визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до п. 5.2. договору позики, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. 
Згідно з п. 6.5 Правил, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.
Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації/ автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. 
Судом встановлено, що 04.01.2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Сіроко Фінанс» було укладено Договір факторингу № 025-040122, відповідно до якого ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, у тому числі за договором позики №74786826 від 08.01.2022 року.
05.12.2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» було укладено Договір факторингу № 05/12/25-01, на підставі якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, у тому числі за договором позики №74786826 від 08.01.2022 року.
Відповідно до пункту 2.1.3 Договору факторингу № 05/12/25-01 від 05.12.2025 року, перехід права вимоги від Клієнта до Фактора відбувається в день підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог. З цього моменту Фактор (Позивач) стає кредитором щодо боржників та набуває усіх прав кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу права вимоги.
Підписаний сторонами Реєстр прав вимог у паперовій або електронній формі є невід`ємною частиною Договору факторингу та підтверджує факт переходу права вимоги від Клієнта (Кредитодавця) до Фактора (Позивача). Таким чином, моментом переходу права грошової вимоги до Позивача є дата підписання відповідного Реєстру прав вимог.
Згідно з Реєстром прав вимог № 05/12/25 від 05.12.2025 року Клієнт (Кредитодавець) відступив Позивачу (Фактору) право вимоги заборгованості до боржників на умовах, визначених Договором факторингу № 05/12/25-01 від 05.12.2025 року, у тому числі право вимоги до Відповідача за договором позики № 74786826 від 08.01.2022 року.
Станом на дату відступлення права вимоги розмір заборгованості відповідача становив 20 849 грн 73 коп., з яких 10 050 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 10 799 грн 73 коп. - заборгованість за нарахованими процентами.
Перерахування відповідачу коштів за договором позики у розмірі 10 500 грн підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 86-88).
З розрахунку за кредитним договором слідує, що сума заборгованості, про стягнення якої просить позивач, нарахована первісним кредитором - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», і становить 20 849 грн 73 коп. з яких 10 050 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 10 799 грн 73 коп. - заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 10-11, 12-15). 
Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону).
Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини першої статті 3 Закону).
З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не було б укладено.
Як слідує, з матеріалів справи договір позики між первісним кредитором ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. Зі змісту договору встановлено, що відповідач при його оформленні зазначив свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, електрону адресу, поштову адресу, номер телефону.
Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав останньому за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який заявник використав для підтвердження підписання договору позики.
Сторони погодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачем не спростовано ні укладання кредитного договору в електронному вигляді, ні отримання коштів відповідно до умов цього договору.
Частиною першою статті 526 ЦК України врегульовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Укладаючи договір позики, сторони погодили усі істотні умови, зокрема порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування.
Отже, істотні умови договору позики містяться безпосередньо у договорі, підписаному відповідачем одноразовим ідентифікатором.
Суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування покладається на сторони в рівній мірі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням викладеного, а також того, що позивач свій процесуальний обов`язок доказування виконав - довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору, перерахування коштів та наявність у відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2 662 грн 40 коп., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а.с. 1), а також заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 4 500 грн. 
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд врахував складність справи, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви у спорі, предмет позову, а тому вважає доведеними витрати в сумі 3 000 гривень, що відповідає критеріям розумності та співмірності. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 662 грн 40 коп. - судовий збір та 3 000 грн 00 коп. - витрати на правничу допомогу, а всього 5 662 грн 40 коп.. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Цивільний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Деал фінанс груп" до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Деал фінанс груп" в рахунок заборгованості за кредитним договором №74786826 від 08 січня 2022 року, що був укладений з товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», - 20 849 (двадцять тисяч вісімсот сорок дев`ять) грн 73 коп., з яких 10 050 (десять тисяч п`ятдесят) грн - заборгованість за основною сумою боргу; 10 799 (десять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) грн 73 коп. - заборгованість за нарахованими процентами..

Стягнути з  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Деал фінанс груп" - 5 662 (п`ять тисяч шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. - в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Відповідач, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 29 червня 2026 року.

Головуюча: