Справа № 296/780/26
2/296/2154/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

30 квітня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Рожкової О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
1.1. Представник ТОВ «ФК «Ейс» (позивач) – Поляков О.В. звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_1 (відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №967147250 від 31.01.2022 в розмірі 16 672,02 грн. Також просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
1.2. В обґрунтування позову зазначав, що 31.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №967147250 у формі електронного документа з використанням електронного підпису MNV557ХВ. Відповідач добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua, обрав для себе бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримав грошові кошти в сумі 29 900 грн., пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та уклав кредитний договір без зовнішнього примусу. 
1.3. Первісним кредитором були виконанні зобов`язання в повному обсязі та надано відповідачу кредит у сумі 29 900 грн., проте, відповідач порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка становить 16 672,02 грн., з яких: 13 693,87 грн - заборгованість по тілу кредиту та 2 978,15 грн - заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом.
1.4. Зазначав, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №967147250 від 31.01.2022. Вказував, що 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №30/1023-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №967147250 від 31.01.2022. Зазначав, що 11.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідача за спірним кредитним договором, у загальному розмірі 16 672,02 грн., з яких: 13 693,87 грн - заборгованість по тілу кредиту та 2 978,15 грн - заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом. Враховуючи вищевикладене просив задовольнити позов в повному обсязі.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН
2.1. 27.01.2026 ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі №296/780/26, яку вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
2.2. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання. Однак, поштове відправлення адресоване ОСОБА_1 повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній» (а.с.31-32 том 2). 
2.3. Відповідно до норм ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
2.4. У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у cправі №910/1730/22 зазначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі №910/8197/19, від 09 грудня 2021 року у справі №911/3113/20).
2.5. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.
2.6. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
2.7. 11.02.2026 через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначав, що витрати на адвоката є явно завищеними. Вимоги щодо стягнення відсотків не підлягають задоволенню, оскільки він 04.11.2022 був мобілізований та на теперішній час перебуває на військовій службі в Збройних Силах України. На момент виконання умов кредитного договору та момент розгляду справи він є військовослужбовцем, тому на нього поширюються пільги передбачені ЗУ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей». Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості, оскільки будь-яких доказів видачі кредиту, підтвердження отримання кредитних коштів позивачем не надано. Виписки по кредитному рахунку позивач не надав (а.с.211-220 том 1).
2.8. 13.02.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника ТОВ «ФК «Ейс» - Полякова О.В. надійшла відповідь на відзив, у якому зазначав, що нарахування відсотків здійснювалося у період з 31.01.2022 по 30.05.2022, а відповідач був мобілізований 04.11.2022, тобто відсотки нараховані до проходження відповідачем військової служби, а тому до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ЗУ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей». За весь період перебування права вимоги позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином (а.с.223-229 том 1).
2.9. 17.02.2026 через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшли заперечення, у яких зазначав, що наданий суду акт звірки від 31.12.2022 не відповідає умовам та не містить необхідних реквізитів, а тому не може вважатися первинним бухгалтерським документом. Позивачем не надано належних та допустимих доказів фінансування фактором клієнта, а також сплати клієнтом послуг фактора за договором факторингу №28/118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», відтак відсутні відносини факторингу між сторонами. ТОВ «Таліон Плюс» не набуло права вимоги до нього, а тому таке право не могло бути передане ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу не могло бути передане ТОВ «ФК «Ейс». Вважав, що ТОВ «ФК «Ейс» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від нього сплати заборгованості за спірним кредитним договором (а.с.241-245 том 1).
2.10. 17.02.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника ТОВ «ФК «Ейс» - Полякова О.В. надійшли додаткові пояснення, у яких зазначав, що з урахуванням визначених строків договору факторингу №28/1118-01 та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, а саме: з 28.11.2018 по 31.12.2024. Право вимоги перейшло від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Позивач не має обов`язку надавати докази здійснення оплати за відступлені права вимоги, оскільки така обставина не впливає на законність переходу права вимоги відповідно до положень чинного законодавства та договору факторингу. Надані позивачем витяги з реєстру прав вимоги до договорів факторингу підписані та мають печатки уповноважених осіб, а також зазначена вся можлива інформація. Право вимоги за кредитним договором №967147250 від 31.01.2022 передані ТОВ «ФК «Ейс» належним чином (а.с.1-16 том 2).
2.11. Враховуючи, що розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, вжиття судом заходів повідомлення відповідача про розгляд справи, передбачених процесуальним законом, надходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
3.1. 31.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №967147250, відповідно до п.1.1 якого товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит на суму 29 900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (а.с.71-77 том 1).
3.2. Сума кредитного ліміту вказана у п.1.1 договору, це максимальна сума кредиту яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника (п.1.2. договору).
3.3. Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 27 000 грн одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 02.03.2022 (п.1.3. договору).
3.4. Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 02.03.2022 (п.1.7. договору).
3.5. Сторони погодили, що встановлений в п.1.7 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена (п.1.8. договору).
3.6. Згідно п.1.9 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:
- 1.9.1 виключно на період строку визначеного в п.1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 332,15 процентів річних, що становить 0,91 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним;
- 1.9.2 за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п.1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 383,25 процентів річних, що становить 1,05 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним. 
3.7. Як передбачено п.1.9.3 договору, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 2,10 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставкою за весь строк користування кредитом.
3.8. Пунктом 1.12 договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах:
- 1.12.1 зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду;
- 1.12.2 з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
3.9. Згідно з пунктом 5.1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті товариства: www.moneyveo.ua.
3.10. Договір кредитної лінії №967147250 від 31.01.2022 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор MNV557ХВ було направлено позичальнику 31.01.2022, о 10:15:09 год., на номер мобільного телефону, вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів 0682189980, одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 31.01.2022, о 10:17:30 год., після чого відповідач натиснув кнопку «Відправити/Підписати»», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинених дій (а.с.30 том 1).
3.11. 31.01.2022 ОСОБА_1 також підписав паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у договорі кредитної лінії №967147250 від 31.01.2022 (а.с.68-70 том 1).
3.12. З платіжних доручень від 31.01.2022, від 01.02.2022 та від 03.02.2022 вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти в сумі 27 000 грн., 1000 грн., 1050 грн та 850 грн відповідно. У графі «призначення» вказано про перерахування коштів за договором №967147250 від 31.01.2022 (а.с.22, 23, 24, 25 том 1).
3.13. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 (а.с.143-149 том 1).
3.14. Згідно п.2.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. 
3.15. Згідно п.п.1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
3.16. Відтак, договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.
3.17. Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії договору закінчується 28 листопада 2019 року.
3.18. 28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому всі інші умови договору залишились без змін (а.с.154 том 1).
3.19. 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої договір факторингу викладено у новій редакції. Строк дії договору визначено до 31.12.2021 (а.с.155-161 том 1).
3.20. 31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022 (а.с.165 том 1).
3.21. 31.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2023 (а.с.166 том 1)
3.22. 31.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2024 (а.с.167 том 1).
3.23. Відповідно до реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 14 433,17 грн., яка складається з 13 693,87 грн заборгованості за основною сумою боргу та 739,30 грн заборгованості по несплаченим відсоткам (а.с.140-142 том 1).
3.24. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01 відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с.129-134 том 1).
3.25. Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 20.12.2023 до договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16 672,02 грн., яка складається 13 693,87 грн заборгованості за основною сумою боргу та 2 978,15 грн заборгованості по несплаченим відсоткам (а.с.126-128 том 1).
3.26. Відповідно до платіжної інструкції №5279 від 22.12.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» згідно договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 здійснило оплату на користь ТОВ «Таліон Плюс» (а.с.17 том 1).
3.27. 11.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і за договором кредитної лінії, укладеним з відповідачем (а.с.115-122 том 1).
3.28. Відповідно до реєстру боржників від 14.07.2025 до договору факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 та акту прийому-передачі від 14.07.2025 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16 672,02 грн., яка складається з 13 693,87 грн заборгованості за основною сумою боргу та 2 978,15 грн заборгованості по несплаченим відсоткам (а.с.110, 111-114 том 1).
3.29. Відповідно до платіжних інструкцій «ФК «Ейс» згідно договору факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 здійснило оплату на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (а.с.103-109 том 1).
3.30. Відповідно до розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 16 672,02 грн., яка складається з 13 693,87 грн заборгованості за основною сумою боргу та 2 978,15 грн заборгованості по несплаченим відсоткам (а.с.97, 98-99, 100-102 том 1).
3.31. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022 ОСОБА_1 з 04.11.2022 призваний на військову службу під час мобілізації (а.с.215 том 1).
3.32. Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №54 від 14.02.2026 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 04.11.2022 по теперішній час (а.с.246 том 1).

IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
4.1. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
4.2. За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
4.3. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).
4.4. Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».
4.5. Відповідно до статті 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми.
4.6. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.
4.7. В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
4.8. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
4.9. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
4.10. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
4.11. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
4.12. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
4.13. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
4.14. Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
4.15. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
4.16. Згідно з частиною 1 статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
4.17. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
4.18. Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
4.19. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
4.20. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
4.21. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
4.22. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ
5.1. З матеріалів справи вбачається, що 31.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №967147250, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 29 900 грн., строк позики – 30 днів, а саме з 31.01.2022 по 02.03.2022 зі сплатою відсотків в розмірі 0,91% в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
5.2. Також сторонами погоджено автопролонгацію строком на 90 днів, зі сплатою відсотків в розмірі 2,98 в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
5.3. Факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується платіжними дорученнями від 31.01.2022, від 01.02.2022 та від 03.02.2022, згідно яких ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти в сумі 27 000 грн., 1000 грн., 1050 грн та 850 грн відповідно, а всього 29 900 грн. У графі «призначення» вказано про перерахування коштів за договором №967147250 від 31.01.2022.
5.4. Суд звертає увагу на те, що первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є фінансовою, а не банківською установою. Враховуючи положення Закону України «Про платіжні послуги» платіжні доручення є первинними обліковими документами, що підтверджують факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити.
5.5. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про платіжні послуги» прямо зобов`язує платіжного оператора надавати детальну інформацію про платіжну операцію (ч. 4 для платника, ч. 5 для отримувача, а також ч. 3, якщо є послуга ініціювання платежу). Це підтверджує право кредитора (як платника) та позичальника (як отримувача) вимагати таку інформацію.
5.6. Пункти 4 та 5 частини 4 та 5 вказаної статті відповідно чітко визначають, яка інформація має бути надана після виконання операції. Це включає: відомості для ідентифікації операції (що є суттю звіту/листа, який кредитор отримує від платіжного оператора); інформацію про отримувача (номер картки/рахунку позичальника), суму платіжної операції, дату і час зарахування коштів на рахунок отримувача.
5.7. Надані позивачем платіжні доручення містять інформацію про перерахування коштів на банківську картку НОМЕР_2 , визначену відповідачем в договорі №967147250 від 31.01.2022, що у сукупності з іншими доказами, такими як укладений договір та розрахунок заборгованості, належним чином підтверджує факт надання кредитних коштів відповідачу у розмірі 29 900 грн.
5.8. Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 зробив висновок про те, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.
5.9. Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору №967147250 від 31.01.2022 сплачено: 18.02.2022 – 21 071 грн.; 05.03.2022 – 315 грн.
5.10. Таким чином, суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.
5.11. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
5.12. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
5.13. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано.
5.14. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
5.15. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 та додаткові угоди до нього, а також підписано реєстр прав вимоги №175 від 05.05.2022, відповідно до яких до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №967147250 від 31.01.2022.
5.16. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01, а також підписано реєстр прав вимоги №2 від 20.12.2023, відповідно до умов яких до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №967147250 від 31.01.2022.
5.17. В подальшому, 11.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №11/07/25-Е, підписано реєстр боржників від 14.07.2025 та акт прийому-передачі від 14.07.2025, відповідно до умов яких ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем. 
5.18. Суд визнає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
5.19. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 січня 2026 року викладеними у справі №727/2790/25 (провадження №61-13862св25).
5.20. Відповідно до розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 16 672,02 грн., яка складається з 13 693,87 грн заборгованості за основною сумою боргу та 2 978,15 грн заборгованості по несплаченим відсоткам.
5.21. На виконання умов кредитного договору №967147250 від 31.01.2022 відповідачем сплачено: 18.02.2022 – 21 071 грн., з яких на погашення тіла кредиту зараховано 16 206,13 грн та на погашення відсотків зараховано 4 864,87 грн.; 05.03.2022 – 315 грн., які зараховані на погашення відсотків.
5.22. Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі №342/180/17 від 03.07.2019, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, тоді як строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
5.23. Таким чином, заборгованість по тілу кредиту в сумі 13 693,87 грн є обґрунтованою та доведеною належними доказами у справі.
5.24. Щодо стягнення відсотків.
5.25. Пунктом 1.7 договору встановлено, що кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 02.03.2022.
5.26. Згідно п.1.9 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в розмірі 383,25 процентів річних, що становить 0,91 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.
5.27. Отже, відсотки за вказаний період складають 6 507,70 грн., що обраховані наступним чином: за 31.01.2022 – 254,80 грн з (із розрахунку 28 000 грн х 0,91% х 1 днів); за період з 01.02.2022 по 02.02.2022 – 528,71 грн (із розрахунку 29050 грн х 0,91% х 2 днів); за період з 03.02.2022 по 18.02.2022 – 4 353,44 грн (із розрахунку 29 900 грн х 0,91% х 16 днів); за період з 19.02.2022 по 02.03.2022 – 1 370,75 грн (із розрахунку 13 693,87 грн х 0,91% х 11 днів).
5.28. Також, сторонами у п.1.12 договору погоджено автопролонгацію на 90 днів з відсотковою ставкою 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
5.29. Відтак, відсотки за період автопролонгованого періоду, а саме з 03.03.2022 по 31.05.2022 відсотки складають 36 726,95 грн (з розрахунку 13 693,87 грн х 90 днів х 2,98%).
5.30. Таким чином, загальний розмір заборгованості за відсотками складає 43 234,65 грн.
5.31. На погашення відсотків сплачено 5 179,87 грн., відтак заборгованість по відсоткам складає 38 054,78 грн.
5.32. Пред`являючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» просило стягнути з ОСОБА_1 2 978,15 грн заборгованості за нарахованими процентами.
5.33. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
5.34. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
5.35. У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення» роз`яснено, що вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
5.36. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками в сумі 2 978,15 грн є доведеними та підлягають задоволенню.
5.37. Суд звертає увагу на те, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №54 від 14.02.2026 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 04.11.2022 по теперішній час.
5.38. У свою чергу договір кредитної лінії №967147250 укладено – 31 січня 2022 року на загальний строк кредитування з урахуванням пролонгації на 120 днів, тобто до 31.05.2022.
5.39. Таким чином, на період укладення договору кредитної лінії №967147250 та у період його виконання ОСОБА_1 не був військовослужбовцем, а тому на нього не поширюються пільги передбачені ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема щодо заборони нарахування процентів за користування кредитними коштами.
5.40. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» підлягають задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №967147250 від 31.01.2022 в розмірі 16 672,02 грн., яка складається з 13 693,87 грн заборгованості за основною сумою боргу та 2 978,15 грн заборгованості по несплаченим відсоткам.

VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
6.1. За правилами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн за подання позовної заяви до суду.
6.2. Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
6.3. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
6.4. Згідно із статтею 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: - у разі задоволення позову - на відповідача; - у разі відмови в позові - на позивача; - у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
6.5. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
6.6. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
6.7. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
6.8. На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано: копію довіреності від 11.08.2025 (а.с.89 том 1), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №7073/10 від 19.10.2018 (а.с.90 том 1), копію акту прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 (а.с.91 том 1), згідно якого загальна вартість витрат на правову допомогу складає 7000 грн., копію додаткової угоди №25770942341 від 01.09.2025 (а.с.92 том 1), копію договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с.93-95 том 1), копію протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с.96 том 1).
6.9. Разом з тим суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 16 672,02 грн. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.
6.10. Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
6.11. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
6.12. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
6.13. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.
6.14. Крім того, суд звертає увагу на те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Наведене узгоджується з висновками викладеними в додатковій постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі №910/5724/23. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі №911/2737/17.
6.15. Таким чином, з урахуванням наявних у справі доказів фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторін, суд дійшов висновку про відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн., шляхом їх стягнення з ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263, 265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором кредитної лінії №967147250 від 31.01.2022 в розмірі 16 672 (шістнадцять тисяч шістсот сімдесят дві) гривні 02 копійки, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»,
місцезнаходження за адресою:
02094, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005,
код ЄДРПОУ 42986956.

Відповідач:
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
зареєстроване місце проживання за адресою:
АДРЕСА_1 ,
РНОКПП: НОМЕР_3 

Повне рішення суду складене 30 квітня 2026 року. 

Головуючий суддя Олена РОЖКОВА