ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6502/26 Справа № 213/60/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Акуленка В.В., Отапенко В.О.

сторони:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», 
відповідач -   ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу  позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2026 року, яке ухвалено суддею Поповим В.В.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 16 березня 2026 року, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (надалі – ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 08 березня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1521-2611. 
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб у сумі 20 000,00 грн зі строком кредитування – 365 днів, з базовим періодом – 30 днів, з процентною промо-ставкою – 0,9 % в день, зниженою процентною ставкою – 1 % в день, стандартною процентною ставкою – 1 % в день (протягом перших 180 днів), 0,74 % – починаючи з 181 дня. 
Шляхом укладення додаткових угод від 04 квітня 2025 року, 06 квітня 2025 року, 12 травня 2025 року та 05 червня 2025 року до кредитного договору, відповідачу надавалися додаткові кошти у кредит у сумах 4 300,00 грн, 3 100,00 грн, 3 600,00 грн та 4 000,00 грн відповідно. 
Позивач надав відповідачу кредит на умовах договору, але відповідач не вжив заходів для погашення заборгованості, кошти кредитній установі не повернув, тобто свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим станом на 22 жовтня 2025 року має заборгованість у розмірі 66 566,45 грн, яка складається із заборгованості за кредитом – 20 616,37 грн, заборгованості за процентами – 28 450,08 грн та заборгованості за процентами, нарахованими на підставі ст. 625 ЦК України – 17 500,00 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2026 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за договором № 1521-2611 від 08 березня 2025 року у розмірі 47 543 грн 25 коп., з яких: основна сума боргу – 19 976,37 грн; проценти – 27 566,88 грн.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 1 730,08 грн на відшкодування сплаченого судового збору.
В апеляційній скарзі позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з?ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права.
Апеляційна скрга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано умов кредитного договору, з урахуванням всіх укладених до нього додаткових угод, згідно яких позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту з урахуванням додаткових угод – 35 000,00 грн.; строк кредитування з урахуванням додаткових угод – 454 дні; базовий період – 30 днів; комісія за видачу кредиту – 15,00 % від суми кредиту; стандартна % ставка – 1.00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів укладення останньої додаткової угоди. з дати стандартна % ставка – 0.74% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня дії останньої додаткової угоди і до закінчення строку дії Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. 
До позовної заяви було долучено Розрахунок заборгованості за договором 1521-2611 від 08.03.2025 року, станом на 22.10.2025 року. При цьому, спростувати розрахунок боргу за кредитом можливо лише в призмі оцінки доводів сторони, яка заперечує такий розрахунок. З наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам Закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відсотків відповідачем. Крім того, звертає увагу суду, що відповідно до вищезазначеного розрахунку штрафів та пені стосовно – ОСОБА_1 не нараховувались, а нарахована комісія є одноразовою та нараховується за видачу кредитних коштів та не застосовувалася як санкція до відповідача за невиконання умов кредитного договору.
Просить врахувати, що відповідно до ст. 534 ЦК України, черговість погашення вимог застосовується лише у випадку відсутності іншого погодженого сторонами порядку. Разом з тим, у даному випадку такий порядок був прямо визначений умовами Кредитного договору, зокрема п. 4.5., яким передбачено, що отримані від позичальника грошові кошти зараховуються в рахунок сплати процентів та комісії відповідно до графіку платежів. Таким чином, сторони реалізували принцип свободи договору (ст. 627 ЦК України) та самостійно визначили порядок зарахування платежів, що виключає можливість застосування загальних норм ст. 534 ЦК України. Більше того, спірні правовідносини є відносинами у сфері споживчого кредитування, які регулюються спеціальним законом — Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до ст. 19 зазначеного Закону, встановлено спеціальну черговість погашення вимог, яка має пріоритет над загальними нормами цивільного законодавства. Отже, суд першої інстанції: не врахував наявність договірного порядку погашення заборгованості; не застосував спеціальну норму закону; безпідставно застосував загальну норму ст. 534 ЦК України. Як наслідок, суд дійшов помилкового висновку про повне погашення заборгованості, оскільки здійснив неправильний перерозподіл сплачених відповідачем коштів, що не відповідає, ані умовам договору, ані вимогам спеціального законодавства. Фактично судом було змінено погоджений сторонами порядок виконання грошового зобов`язання, що є неприпустимим та суперечить принципу обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України).
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 08 березня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття карткової лінії №1521-2611, згідно з п.п.2.1, п.п.2.2 якого кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію шляхом надання грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. 
Як зазначено в п.п. 4.1, 4.8, 4.10, 4.11, 4.14, 4.17, 10.1 договору, загальний розмір кредиту – 20 000,00 грн, базовий період – 30 календарних днів, стандартна процентна ставка – 1 % в день (протягом перших 180 днів), 0,74 % – починаючи з 181 дня користування кредитом, строк, на який надається кредит – 365 календарних днів, комісія за видачу кредиту – 15 % від суми виданого кредиту, дата повернення кредиту – 07 березня 2026 року, денна процентна ставка – 0,918 %, промо-ставка – 0,9 % за кожен день користування кредитом протягом перших 30 днів першого базового періоду, знижена процентна ставка – 1 % в день за кожен день користування кредитом до 180 (сто вісімдесятого) дня користування кредитом (включно).
У договорі зазначено, що позичальник підтверджує, що до укладання договору уважно ознайомився з текстом договору та Правилами, розміщеними на вебсайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, і зобов`язався їх виконувати.
У розділі 11 договору «реквізити сторін» зазначено номер особистого електронного платіжного засобу ОСОБА_1 : НОМЕР_1 .
Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
Згідно з наданою позивачем довідкою та листом ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» 08 березня 2025 року кредитні кошти у сумі 20 000,00 грн перераховані позичальнику на картковий рахунок НОМЕР_1 .
04 квітня 2025 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору №1521-2611, за умовами якої кредитодавець зобов`язався надати відповідачу додаткові грошові кошти в розмірі 4 300,00 грн. Після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 19 940,00 грн, яка складається з суми заборгованості за отриманим кредитом та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі цієї додаткової угоди.
Комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит становить 15 % від суми додаткових грошових коштів, наданих відповідно до додаткової угоди у Кредит.
Сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї додаткової угоди. 
З урахуванням цього строк кредитування за договором становить 392 дні.
Після укладення цієї додаткової угоди та надання додаткових грошових коштів у кредит сума кредиту становить 19 940,00 грн.
04 квітня 2025 року кредитні кошти в сумі 4 300,00 грн перераховані позичальнику на картковий рахунок.
06 квітня 2025 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору №1521-2611, за умовами якої кредитодавець зобов`язався надати відповідачу додаткові грошові кошти в розмірі 3 100,00 грн. Після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 19 970,18 грн, яка складається з суми заборгованості за отриманим кредитом та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі цієї додаткової угоди.
Комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит становить 15 % від суми додаткових грошових коштів, наданих відповідно до додаткової угоди у Кредит.
Сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї додаткової угоди. 
З урахуванням цього строк кредитування за договором становить 394 дні.
Після укладення цієї додаткової угоди та надання додаткових грошових коштів у кредит сума кредиту становить 19 970,18 грн.
06 квітня 2025 року кредитні кошти в сумі 3 100,00 грн перераховані позичальнику на картковий рахунок.
12 травня 2025 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору №1521-2611, за умовами якої кредитодавець зобов`язався надати відповідачу додаткові грошові кошти в розмірі 3 600,00 грн. Після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 19 970,46 грн, яка складається з суми заборгованості за отриманим кредитом та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі цієї додаткової угоди.
Комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит становить 15 % від суми додаткових грошових коштів, наданих відповідно до додаткової угоди у Кредит.
Сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї додаткової угоди. 
З урахуванням цього строк кредитування за договором становить 430 днів.
Після укладення цієї додаткової угоди та надання додаткових грошових коштів у кредит сума кредиту становить 19 970,46 грн.
12 травня 2025 року кредитні кошти в сумі 3 600,00 грн перераховані позичальнику на картковий рахунок.
05 червня 2025 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору №1521-2611, за умовами якої кредитодавець зобов`язався надати відповідачу додаткові грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн. Після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 19 976,37 грн, яка складається з суми заборгованості за отриманим кредитом та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі цієї додаткової угоди.
Згідно з п. 1 додаткової угоди сторони підтверджують, що станом на момент укладення цієї додаткової угоди: сума кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди, становить 15 976,37 грн; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить 0,00 грн; сума нарахованої та несплаченої комісії за видачу кредиту становить 0,00 грн.
Комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит становить 15 % від суми додаткових грошових коштів, наданих відповідно до додаткової угоди у Кредит.
Сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї додаткової угоди. 
З урахуванням цього строк кредитування за договором становить 454 дні.
Після укладення цієї додаткової угоди та надання додаткових грошових коштів у кредит сума кредиту становить 19 976,37 грн.
05 червня 2025 року кредитні кошти в сумі 4 000,00 грн перераховані позичальнику на картковий рахунок.
Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором №1521-2611 від 08 березня 2025 року, станом на 22 жовтня 2025 року, становить 66 566,45 грн (заборгованість за кредитом – 20 616,37 грн, заборгованість за процентами – 28 450,08 грн, проценти, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України – 17 500,00 грн).
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, відповідно до умов підписаної сторонами додаткової угоди від 05 червня 2025 року, після її укладення сума кредиту становить 19 976,37 грн, на момент її укладення заборгованість з процентів та комісії відсутня. Доказів збільшення тіла кредиту до позову не додано, розбіжності у розмірах тіла кредиту, зазначених у додаткових угодах до кредитного договору та розрахунку заборгованості, позивачем не роз`яснені. Таким чином, відсутні підстави для стягнення тіла кредиту у заявленому позивачем розмірі.
Оскільки, проценти позивачем нараховані на суму кредиту, яка не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи: 20 616,37 грн., тому суд розрахував проценти, виходячи із суми кредиту, встановленої судом – 19 976,37 грн. та визначив розмір процентів, виходячи із відсоткової ставки 1% у день, що становить 27 566,88 грн (199,76 х 138).
Щодо заявленої вимоги про стягнення процентів у порядку ст. 625 ЦК України, суд дійшов висновку, що стягнення процентів у порядку ч.2 ст.625 ЦК України у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом. 
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Як вбачається з матеріалів справи, 08 березня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття карткової лінії №1521-2611, до якого неодноразово укладалися додаткові угоди, які підписані електронними підписами відповідача, шляхом використання одноразових ідентифікаторів, в результаті чого у сторін виникли права та обов`язки. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджено, що 08 березня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття карткової лінії №1521-2611, до якого неодноразовом укладалися додаткові угоди.
Зокрема, пунктом 1 Додаткової угоди від 05 червня 2026 року Кредитодавець та Позичальник підтвердили, що станом на момент укладення цієї Додаткової угоди: сума Кредиту, яка була надана Позичальнику за Договором та неповернута на момент укладення цієї Додаткової угоди становить: 15976.37 грн.; сума нарахованих та несплачених процентів за користування Кредитом становить: 0.00 грн.; сума нарахованої та несплаченої комісії за видачу Кредиту становить: 0.00 грн. 
Згідно п. 2.1. цієї Додаткової угоди Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику у Кредит додаткові грошові кошти в розмірі 4000.00 грн.
Сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 (триста шісдесяти п`яти) днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. З урахуванням цього строк кредитування за Договором становить: 454 днів, а строк дії Договору визначається у порядку, передбаченому Договором (п. 2.11).
У пункті 3 цієї Додаткової угоди сторони узгодили, що після укладення цієї Додаткової угоди та надання додаткових грошових коштів у Кредит будуть змінені умови кредитування за Договором. У зв`язку із зазначеним після укладення цієї Додаткової угоди та отримання Позичальником додаткових грошових коштів у Кредит: Сума Кредиту становить: 19 976.37 грн.; кількість днів користування Кредитом, що залишається після укладення цієї Додаткової угоди становить 365 календарних днів.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сторонами, шляхом укладення додаткової угоди, досягнуто згоди про розмір заборгованості за договором про відкриття карткової лінії №1521-2611 від 08 березня 2025 року, станом на 05 червня 2026 року, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 19 976.37 грн., сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом, сума нарахованої та несплаченої комісії за видачу кредиту - 0.00 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно не було враховано розрахунок заборгованості за кредитом колегією суддів не приймаються, як такі, що суперечать погодженими між сторонами умовам Додаткової угоди від 05 червня 2026 рокудо Договору про відкриття карткової лінії №1521-2611 від 08 березня 2025 року.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору ( частина 1-4 статті 1056-1 ЦК України).
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Договором про відкриття карткової лінії №1521-2611 від 08 березня 2025 року визначена стандартна процентна ставка – 1 % в день (протягом перших 180 днів), 0,74 % – починаючи з 181 дня користування кредитом, денна процентна ставка – 0,918 %, промо-ставка – 0,9 % за кожен день користування кредитом протягом перших 30 днів першого базового періоду, знижена процентна ставка – 1 % в день за кожен день користування кредитом до 180 (сто вісімдесятого) дня користування кредитом (включно).
Матеріалами справи встановлено, що суд першої інстанції вірно нараховував відповідачці проценти за ставкою узгдженою умовами договору, виходячи із суми заборгованості 19 976,37 грн, що підтверджується наведеним судом розрахунком заборгованості. 
Слід зазначити, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 року №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24.02.2022 року введено військовий стан строком на 30 діб, який у подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ продовжувався та правовий режим воєнного стану діє до теперішнього часу.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення процентів у порядку ст. 625 ЦК України, й доводи апеляційної скарги правильність таких висновків суду не спростовують.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених апелянтом у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - залишити без задоволення.
Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2026 року  - залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 червня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: