МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2026 р.  	№ 400/12761/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., за участі секретаря судового засідання Друца Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених статтями 268-272 Кодексу адміністративного судочинства України, з викликом сторін адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 
до відповідача відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ»
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

За участі:
представниці позивачки Мотельчук Юлії Ігорівни
представника відповідача Квашенка Сергія Сергійовича
представника ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ» Головіна Миколи Вікторовича

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивачка) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі – відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ» про:
визнання протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенка Сергія Сергійовича у виконавчому провадженні № 57981652 направлені на звернення стягнення на належне позивачці нерухоме майно, вказане у договорі іпотеки від 24.06.2008, а саме: на нежитлові приміщення магазину, які складаються з літ. «А» нежитлові приміщення 1-го поверху та сходові клітини площею 171,8 кв. м; нежитлове приміщення підповерху площею 153,2 кв.м., нежитлові приміщення 2-го поверху і сходова клітини площею 448,4 кв. м в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 773,40 кв.м. для погашення частини заборгованості ОСОБА_2 за договором про відкриття кредитної лінії № 16 Н/08/19/ФО/П від 24.06.2008 в розмірі 13671803,03 грн, яка складається з процентів за користування кредитом, що нараховані за період з 23.06.2009 по 15.02.2012 у сумі 6346686,99 грн; пені за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом, нарахованої за 182 дні прострочки, у розмірі 4590040,00 грн; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, нарахованої за 182 дні прострочки, у сумі 2735076,04 грн на підставі виконавчого напису вчиненого 04.10.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З. В., зареєстрованого у реєстрі за № 719;
зобов`язання уповноважених осіб відповідача у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування утриматись від вчинення дій пов`язаних із зверненням стягнення на нерухоме майно згідно виконавчого напису вчиненого 04.10.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З. В., зареєстрованого у реєстрі за № 719, що належить позивачці та перебуває в іпотеці за споживчим кредитом оформленим кредитним договором № 04 В/08/19/ФО/П від 03.04.2008, укладеним між ОСОБА_2 та ЗАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» та повернення стягувачу виконавчого документу у ВП № 57981652 відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 52 Розділу VI «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про іпотеку».

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 24.06.2008 між нею та ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНК РОСІЇ» укладено договір іпотеки, за умовами якого вона мала відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_2 згідно з умовами договору від 24.06.2008 № 16-Н/08/19/ФО/П. Предметом іпотеки визначено нежитлові приміщення магазину, які складаються з літ. «А» нежитлові приміщення 1-го поверху та сходові клітини площею 171,8 кв. м; нежитлове приміщення підповерху площею 153,2 м2, нежитлові приміщення 2-го поверху і сходова клітини площею 448,4 м2 в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 773,40 м2 (далі – Предмет іпотеки). 04.10.2012 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Зоря Владленівна. вчинила виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 719, яким звернуто стягнення на Предмет іпотеки. Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 28.12.2018 відкрито виконавче провадження (далі – ВП) № 57981652 про примусове виконання виконавчого напису № 719, виданого 04.10.2012. Згідно з відомостей офіційного вебсайту ДП «СЕТЕМ» на 17.12.2025 призначено проведення аукціону з реалізації Предмета іпотеки. На переконання позивачки, такі дії державного виконавця є протиправними, оскільки відповідно до пункту 52 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» у період дії в Україні воєнного стану зупинена дія статей 37, 38, 40, 41, 47 Закону України «Про іпотеку» щодо нерухомого майна, що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами.
У відзиві на позовну заяву від 11.12.2025 відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволені відмовити. Відзив умотивовано тим, що постановою державного виконавця від 20.02.2025 у ВП № 57981652 накладено арешт на Предмет іпотеки, яке належить позивачці на праві приватної власності. Постановою державного виконавця від 14.03.2025 у ВП № 57981652 описано та арештовано Предмет іпотеки. Перший електронний аукціон був призначений на 12.09.2025 і не відбувся через відсутність зареєстрованих учасників. Другий електронний аукціон призначений на 17.12.2025. На думку відповідача, на Предмет іпотеки за договором від 24.06.2008 не поширюються положення пункту 52 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку», тому що за договором від 24.06.2008 № 16-Н/08/19 ОСОБА_2 було надано не споживчий кредит, і він витратив отримані за цим договором кошти на здійснення підприємницької діяльності. Вказане підтверджується тим, що ОСОБА_3 станом на 14.03.2025 має статус фізичної особи-підприємця, і що сума споживчого кредиту не повинна перевищувати 20000,00 гривень.
10.12.2025 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ» подало до суду письмові пояснення щодо позову, в яких просило відмовити у задоволені позову, навівши ідентичні аргументи проти задоволення позову, які відповідач навів у відзиві на позовну заяву від 11.12.2025.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
02.12.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі щодо частини позовних вимог, а саме: про повернення стягувачу виконавчого документ у ВП № 57981652 відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 52 Розділу VI «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про іпотеку».
Водночас ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі щодо решти позовних вимог, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених статтями 268-273 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) щодо розгляду термінових справ за матеріалами в електронній формі, а також залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ» (далі – ТОВ «ФОРІНТ»).
08.12.2025 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла від представниці позивачки заява про забезпечення позову, за результатами розгляду якої Миколаївський окружний адміністративний суд 10.12.2025 постановив ухвалу про задоволення вищенаведеної заяви та про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 04.10.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З. В., зареєстрованого у реєстрі за № 719, яке здійснюється в межах виконавчого провадження № 57981652, що перебуває в провадженні відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 400/12761/25. 
08.12.2025 ТОВ «ФОРІНТ» подало клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
16.12.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання ТОВ «ФОРІНТ» від 08.12.2025, про залишення позовної заяви без руху та про надання позивачці п`ятиденного строку з дня вручення цієї ухвали для подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у справі № 400/12761/25.
22.12.2025 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла заява представниці позивачки від 19.12.2025 про поновлення строків звернення до адміністративного суду.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 відмовлено у задоволенні заяви представниці позивачки від 22.12.2025 про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду з позовом у справі № 400/12761/25 та залишено позов без розгляду.
23.12.2025 ТОВ «ФОРІНТ» подало до Миколаївського окружного адміністративного суду клопотання про скасування вжитих ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 у справі № 400/12761/25 заходів забезпечення позову, у задоволенні якого ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 відмовлено.
29.01.2026 П`ятий апеляційний адміністративний суд постановив ухвалу про заміну відповідача у справі № 400/12761/25 відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРПОУ 43315529) на його правонаступника – відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 45862901, адреса: мм. Миколаїв, пр.Миру, 46/1).
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2026 ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
02.02.2026 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла від представниці позивачки заява про забезпечення позову, за результатами розгляду якої Миколаївський окружний адміністративний суд 04.02.2026 постановив ухвалу про задоволення вищенаведеної заяви та про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 04.10.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З. В., зареєстрованого у реєстрі за № 719, яке здійснюється в межах виконавчого провадження № 57981652, до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 400/12761/25.
09.02.2026 Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України подало клопотання про заміну відповідача у справі № 400/12761/25 відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на його правонаступника відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
11.02.2026 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про прийняття адміністративної справи № 400/12761/25 до свого провадження, про продовження її розгляду, про відмову у задоволенні клопотання Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 09.02.2026 про заміну відповідача і про рекомендування позивачці та ТОВ «ФОРІНТ» подати до суду деякі докази.
Позивачка у встановлений судом строк рекомендовані для подання докази не подала, натомість ТОВ «ФОРІНТ» надав їх 19.02.2026.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 зупинено провадження в адміністративній справі № 400/12761/25 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 489/1482/25.
24.03.2026 П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову про скасування ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 та про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
02.04.2026 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи № 400/12761/25.
08.04.2026 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про призначення судового засідання у справі № 400/12761/25 на 19.05.2026, про залучення до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , а також про рекомендування позивачці та ОСОБА_2 подати до Миколаївського окружного адміністративного суду відомості про придбане ОСОБА_2 майно (отримані послуги, роботи тощо) за кошти, отримані ним за договором від 24.06.2008 № 16-Н/08/19/ФО/П про відкриття кредитної лінії, укладеного між ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНК РОСІЇ» та ОСОБА_2 , а також копії доказів, що підтверджують вказані відомості.
Позивачка і ОСОБА_2 у встановлений судом строк вищенаведені докази не подали.
На поштову адресу ОСОБА_2 згідно з Відповіддю від 08.04.2026 № 2579215 з Єдиного державного демографічного реєстру суд надіслав ухвалу від 08.04.2026, яку він не отримав у зв`язку з відсутністю адресата, що підтверджується поштовою позначкою (форма «Л») від 16.04.2026 до поштового відправлення № R067144664164.
Отже, зазначена ухвала суду не була вручена ОСОБА_2 з незалежних від суду причин.
Відповідно до абзацу першого пункту 5 частини шостою статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відтак слід вважати, що копія вищенаведеної ухвали вручена ОСОБА_2 належним чином.
Правом на подання пояснень ОСОБА_2 у встановлений судом строк не скористався, у судове засідання 19.05.2026 не прибув.
12.05.2026 ТОВ «ФОРІНТ» подало до суду клопотання про долучення доказів, яке протокольною ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.05.2026 задоволено.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.
У період з 27.08.2003 по 20.01.2022 ОСОБА_2 мав статус фізичної особи-підприємця, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.03.2025 за кодом доступу 229223228535.
09.04.2008 ОСОБА_2 подав на ім`я голови правління ЗАТ «БАНК НРБ» заяву на отримання кредиту в сумі 3 млн доларів США.
В Анкеті позичальника від 17.03.2008 у розділі «Майновий стан» ОСОБА_2 повідомив, що він є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,9 гектара. 
У Кредитній заявці на розгляд Кредитного комітету ЗАТ «БАНК НРБ» керуючого Миколаївським відділенням ЗАТ «БАНК НРБ» від 14.04.2008 зазначено, що цілю кредиту є поточні потреби, придбання земельних ділянок, в забезпечення виконання зобов`язань пропонується Предмет іпотеки. Також вказано, що ОСОБА_2 на праві власності належить, зокрема, 5 земельних ділянок для ведення особистого господарства загальною площею 8,0 га і земельна ділянка у центрі м. Миколаєва площею 19000 м. кв. (1,9 га).
Згідно з Витягом з протоколу засідання Кредитного комітету від 12.06.2008 № 101 Кредитний комітет банку вирішив погодити відкриття відновлювальної кредитної лінії ОСОБА_2 на умовах: мета – поточні потреби, в т.ч. придбання землі; ліміт кредитування 12610000 грн; строк кредитування – 60 місяців; відсоткова ставка – 19 % річних; забезпечення – Предмет іпотеки.
24.06.2008 між ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» та ОСОБА_2 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П, за умовами якого ОСОБА_2 надано кредит у розмірі 12610000,00 грн зі сплатою 19,00 % річних строком до 24.06.2013.
24.06.2008 між позивачкою та ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» укладено договір іпотеки, за умовами якого вона мала відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_2 згідно з умовами договору від 24.06.2008 № 16-Н/08/19/ФО/П. Предметом іпотеки визначено нежитлові приміщення магазину, які складаються з літ. «А» нежитлові приміщення 1-го поверху та сходові клітини площею 171,8 кв. м; нежитлове приміщення підповерху площею 153,2 м2, нежитлові приміщення 2-го поверху і сходова клітини площею 448,4 м2 в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 773,40 м2.
У судовому засіданні 19.05.2026 представниця позивачки повідомила, що на день укладення вищенаведеного договору іпотеки позивачка була тещою ОСОБА_2 .
У період з 25.06.2008 по 07.10.2009 ОСОБА_2 на підставі договорів-купівлі продажу придбав 14 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства загальною площею 27,776 га, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 04.02.2022 № 35-14-0.31-617/2-22.
04.10.2012 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Зоря Владленівна вчинила виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 719, яким звернуто стягнення на Предмет іпотеки. 
Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 28.12.2018 відкрито ВП № 57981652 про примусове виконання виконавчого напису № 719, виданого 04.10.2012. 
Згідно з постановою головного державного виконавця відповідача від 16.06.2022 про зміну (доповнення) реєстраційних даних у ВП № 57981652 внесено змін (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість «Категорія стягнення: звернення стягнення на майно» зазначити «Категорія стягнення: звернення стягнення на заставлене майно (предмет іпотеки)».
Відповідно до постанови головного державного виконавця відповідача від 20.01.2025 про заміну сторони виконавчого провадження у ВП № 57981652 замінено правонаступника стягувача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СБЕРБАНК» – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕЗВРНИЙ БАНК» (АТ «СБЕРБАНК») на ТОВ «ФОРІНТ».
Постановою головного державного виконавця від 20.02.2025 у ВП № 57981652 накладено арешт на Предмет іпотеки. 
14.03.2025 головний державний виконавець виніс постанову у ВП № 5781652 про опис майна.
17.11.2025 на офіційному вебсайті ДП «СЕТЕМ» було оприлюднено відомості про призначення на 17.12.2025 проведення аукціону з реалізації Предмета іпотеки. 
Вважаючи дії державного виконавця відповідача щодо направлення на примусову реалізацію Предмета іпотеки, позивачка звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (пункт 6 частини третьої статі 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до частини сьомої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».
Згідно з частиною першою статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-ІХ, який набрав чинності 17.03.2022, внесено зміни до Закону України «Про іпотеку», зокрема шляхом доповнення розділу VI «Прикінцеві положення» пунктом 52.
Пунктом 52 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.
Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на нерухоме майно (нерухомість), оформлене в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за договорами, укладеними після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», або за договорами, до яких після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій.
Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, строк дії якого Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 № 271/2024, від 23.07.2024 № 469/2024, від 28.10.2024 № 740/2024, від 14.01.2025 № 26/2025, від 15.04.2025 № 235/2025, від 14.07.2025 № 478/2025, від 20.10.2025 № 793/2025, від 12.01.2026 № 40/2026 і від 27.04.2026 № 342/2026 продовжено з 05 години 30 хвилин відповідно 26.03.2022 строком на 30 діб, з 25.04.2022 строком на 30 діб, з 25.05.2022 строком на 90 діб, з 23.08.2022 строком на 90 діб, з 21.11.2022 строком на 90 діб, з 19.02.2023 строком на 90 діб, з 20.05.2023 строком на 90 діб, з 18.08.2023 строком на 90 діб, з 16.11.2023 строком на 90 діб, з 14.02.2024 строком на 90 діб, з 14.05.2024 строком на 90 діб, з 12.08.2024 строком на 90 діб, з 10.11.2024 на 90 діб, з 08.02.2025 строком на 90 діб, з 09.05.2025 строком на 90 діб, з 07.08.2025 на 90 діб, з 05.11.2025 на 90 діб, з 03.02.2026 на 90 діб та з 04.05.2026 на 90 діб.
Тобто воєнний стан в Україні діє з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 по 05 години 30 хвилин 02.08.2026.
Таким чином, у період з 17.03.2022 по 02.09.2026 (тридцятий день після припинення воєнного стану) зупинено дію статей 41, 47 Закону України «Про іпотеку» у частині реалізації предмета іпотеки за споживчими кредитами на електронних торгах.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні врегульовані Цивільним кодексом України та Законом України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017.
Однак, станом на 24.06.2008 (день укладення позивачкою із ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНК РОСІЇ» договору іпотеки) Закон України «Про споживче кредитування» не був чинним, а Цивільний кодекс України не містив норм про споживче кредитування.
У постанові від 12.12.2018 у справі № 755/11648/15-ц Верховний Суд виснував, що якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер, як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а його вирішення, незалежно від ініціатора судового розгляду, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».
Тобто незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».
У постанові від 20.03.2026 у справі № 362/205/25 Верховний Суд вказав на те, що у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» споживчим кредитом є кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві фізичній особі, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, для придбання продукції будь-яких виробів (товарів), робіт чи послуг, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.
Таким чином, у період з 17.03.2022 по 02.09.2026 заборона на реалізацію предмета іпотеки відповідно до пункту 52 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» поширюється на кредитні договори, укладені до 10.06.2017, якщо кредит наданий:
1) кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) фізичній особі;
2) для придбання, замовлення, використання фізичною особою для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, для придбання продукції будь-яких виробів (товарів), робіт чи послуг, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.
Суд встановив, що згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 04.02.2022 № 35-14-0.31-617/2-22 у власності ОСОБА_2 до 08.04.2008 на території колишнього Вітовського району Миколаївської області перебувало 4 земельних ділянки площею 2 га, одна площею 1,65 га та інші земельні ділянки.
У заяві на отримання кредиту від 09.04.2008 в сумі 3 млн доларів США ОСОБА_2 запропонував як заставу земельну ділянку вартістю 4184128 доларів США. 
В Анкеті позичальника від 17.03.2008 у розділі «Майновий стан», підписаною Недбаєм, та в Кредитній заявці на розгляд Кредитного комітету ЗАТ «БАНК НРБ» керуючого Миколаївським відділенням ЗАТ «БАНК НРБ» від 14.04.2008 зазначено, що він є власником 5 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства загальною площею 8,0 га та земельної ділянки площею 1,9 га у центрі м. Миколаєва.
Також у Кредитній заявці на розгляд Кредитного комітету ЗАТ «БАНК НРБ» керуючого Миколаївським відділенням ЗАТ «БАНК НРБ» від 14.04.2008 вказано, що цілю кредиту є поточні потреби, придбання земельних ділянок.
Згідно з Витягом з протоколу засідання Кредитного комітету від 12.06.2008 № 101 Кредитний комітет банку вирішив погодити відкриття відновлювальної кредитної лінії ОСОБА_2 на умовах: мета – поточні потреби, в т.ч. придбання землі; ліміт кредитування 12610000 грн; строк кредитування – 60 місяців; відсоткова ставка – 19 % річних; забезпечення – Предмет іпотеки.
Відповідно до пункту 1.5 договору про відкриття кредитної лінії від 24.06.2008 № 16-Н/08/19/ФО/П, укладеного між ОСОБА_2 (Позичальник) і ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ», кредит надається Позичальнику на поточні потреби.
У період з 25.06.2008 по 07.10.2009 ОСОБА_2 на підставі договорів-купівлі продажу придбав 14 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства загальною площею 27,776 га, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 04.02.2022 № 35-14-0.31-617/2-22.
З вищевикладеного слідує, що ОСОБА_2 уклав вищенаведений кредитний договір з метою купівлі земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Водночас кредитодавець володів відомостями про мету отримання ОСОБА_2 кредиту.
Згідно з пунктом «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на 24.06.2008) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Частинами першою і третьою статті 33 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на 24.06.2008) громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Використання земель особистого селянського господарства здійснюються відповідно до закону.
Відповідно до частини першою та третьої статті 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» особисте селянське господарство – це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.
Діяльність, пов`язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.
Згідно з частинами першою і другою статті 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.
Розмір земельної ділянки особистого селянського господарства може бути збільшений у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) та її спадкування членами особистого селянського господарства відповідно до закону.
Таким чином, станом на 24.06.2008 земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею понад 2,0 га, які придбані на підставі договорів купівлі-продажу та інших договорів, не могли використовуватися для безпосереднього ведення особистого селянського господарства, тобто діяльності, яка не відноситься до підприємницької.
Як наслідок, придбання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства загальною площею, що перевищує 2 га, свідчить про комерційний характер відповідних правочинів.
У період з 25.06.2008 по 07.10.2009 ОСОБА_2 на підставі договорів-купівлі продажу придбав 14 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства загальною площею 27,776 га, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 04.02.2022 № 35-14-0.31-617/2-22.
Відповідно до договору оренди землі від 25.11.2020 № 1/11, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , відповідні земельні ділянки ОСОБА_2 передав орендарю в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про те, що зобов`язання ОСОБА_2 за договором про відкриття кредитної лінії від 24.06.2008 № 16-Н/08/19/ФО/П не підпадає під ознаки споживчого кредитування. Зміст умов цього договору свідчить, що за рахунок кредитних коштів були задоволені не особисті потреби ОСОБА_2 , а що вказані кошти були спрямовані на здійснення підприємницької діяльності шляхом купівлі 14 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства загальною площею 27,776 гектара.
Отже, заборона на реалізацію предмета іпотеки відповідно до пункту 52 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» не поширюється на:
договір про відкриття кредитної лінії від 24.06.2008 № 16-Н/08/19/ФО/П, укладеного між ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» та ОСОБА_2 ;
договір іпотеки від 24.06.2008, укладений між ОСОБА_1 та ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ», зареєстрований в реєстрі за № 1508.
Тому в межах ВП № 57981652 головний державний виконавець відповідача правомірно направив на звернення стягнення на належний позивачці Предмет іпотеки.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
З огляду на те, що позивачці відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.
Керуючись статтями 9, 139, 241-246, 268, 269, 271, 272, 287, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ» – відмовити повністю.
2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
5. Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 );
відповідач: відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54056, код ЄДРПОУ 43315529);
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 );
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ» (вул. Князів Острозьких, 32/2, м. Київ, 01010; код ЄДРПОУ 40658146).
6. Поний текст рішення суду складений 19.05.2026.

Суддя В.Г.Ярощук