Справа №442/3269/26 
Провадження №2-а/442/58/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої-судді Грицай М.М.,
секретар судового засідання Антоненко В.О.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Карпин М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом.
Позов мотивує тим, що постановою поліцейського Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області старшого сержанта поліції Наменанік Ореста Миколайовича серії ЕНА №6979124 від 06.04.2026 його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн за ч.5 ст.121 КУпАП. В оскаржуваній постанові зазначено, що 06.04.2026 водій керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР.
Вважає, що постанова серії ЕНА №6979124 від 06.04.2026 є незаконною, що постановлена з істотними порушеннями вимог діючого законодавства. 
Зазначає, що дійсно, керований ним автомобіль був зупинений поліцейською, яка не представилась і відразу ж попросила для перевірки документи. На запитання позивача про причини зупинки остання повідомила лише, що на підставі ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», не вказавши конкретного пункту та підстави. Попри відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, не зважаючи на відсутність законних підстав зупинки, поліцейська оголосила, що виносить постанову про притягнення його до відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, при тому, що на момент зупинки він був пристебнутий ременем безпеки.
Також мотивує тим, що під час складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності поліцейською були порушені вимоги про порядок розгляду та складення постанови, оскільки перед початком розгляду справи вона не представилась, а після завершення розгляду – постанову підписано старшим сержантом Наменаніком О.М., який не приймав участі у розгляді.
Крім того, у п.7 оскаржуваної постанови відсутні дані про долучення до постанови будь-яких доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.
На підставі наведеного вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки складена з порушенням вимог чинного законодавства, без додержання принципу всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.
Представником відповідача ГУ НП у Львівській області подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
В обґрунтування заперечень зазначає, що 06.04.2026 старший сержант поліції Наменанік О.М. спільно з старшим лейтенантом поліції Малишом Р.М та старшим лейтенантом поліції Коваль І.А. заступили на денне чергування у складі ВРПП з охорони громадського порядку та публічної безпеки, а також забезпечення безпеки дорожнього руху. Так, під час патрулювання визначеної території, 06.04.2026, працівники поліції помітили автомобіль марки Renault Trafic (н.з. НОМЕР_1 ), водій якого був непристебнутий ременем безпеки. Окрім цього, відпрацьовувалася дана ділянка дороги на предмет виявлення транспортного засобу, водій якого вчинив ДТП та зник у невідомому напрямку, яке мало місце бути 14.03.2026 у м. Дрогобич, та за інформацією розшукуваний ТЗ це саме «бус», марка і модель якого невідома. Тож, подавши водію вимогу про зупинку ТЗ за допомогою сигнального диску з світлоповертачом, поліцейські підійшли до нього, представилися та назвали причину зупинки, а саме: п. 3 ч. 1 ст. 35 та п. 1 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію України», а також надали вимогу пред`явити документи, зазначені в п.2.1 ПДР України. На що водій категорично відмовився, посилаючись, що в Конституції України немає статті, яка би зобов`язувала його пред`явити документи на вимогу працівників поліції. Тож особу водія було встановлено згідно бази ІПНП, ним виявився позивач ОСОБА_1 . Також, поліцейським ВРПП Наменаніком О.М. було помічено, що водій ОСОБА_1 накинув ремінь пасивної безпеки після того, як поліцейські надали останньому вимогу про зупинку, однак було чітко видно, що ремінь безпеки лише накинутий та що водій під час керування ТЗ був не пристебнутий. Твердження позивача про те, що він був пристебнутий на момент зупинки, не спростовує факт вчинення правопорушення. Вимога ПДР щодо використання ременів безпеки діє протягом усього часу руху транспортного засобу. Фіксація правопорушення відбулася під час спостереження за рухомим автомобілем. Дії водія, який почав пристібатися безпосередньо під час зупинки або після початку комунікації з поліцією, лише підтверджують факт попереднього ігнорування засобів пасивної безпеки.
Позивач зазначає, що розгляд справи здійснювала одна особа ( ОСОБА_2 ), а постанову підписав інший поліцейський (Наменанік О.М.). Проте, згідно з матеріалами справи, поліцейські діяли у складі екіпажу. Постанову серії ЕНА №6979124 винесено старшим сержантом поліції Наменаніком О.М., який безпосередньо виявив правопорушення та наділений повноваженнями щодо розгляду справ цієї категорії згідно зі ст. 222 КУпАП.
Відсутність у графі №7 постанови посилання на технічний засіб не є безумовною підставою для її скасування. Зазначає, що постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не містить графи щодо внесення технічного засобу, яким здійснювалась фіксація правопорушення, тобто, поліцейський не мав технічної можливості внести дані відомості в постанову. Також звертає увагу суду на те, що невнесення відомостей про технічний засіб чи інші докази, не спростовує факту вчинення позивачем правопорушення.
Поліцейським було оголошено зміст порушення, роз`яснено права за ст. 268 КУпАП, що підтверджується підписом Позивача (або відміткою про відмову від підпису) у відповідних графах. Права особи не були обмежені, оскільки позивач реалізував своє право на оскарження. 
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Карпин М.М. позовні вимоги підтримали повністю та просять їх задоволити.
Позивач підтримав обґрунтування, викладені у позовній заяві, та додатково пояснив, що у згаданий час та день, коли його зупинили працівники поліції, він був пристебнутий ременем безпеки. На відеофайлах, наданих відповідачем до відзиву, видно, що він сидить за кермом свого транспортного засобу із пристебнутим ременем безпеки. При цьому, жодного доказу відповідачем не надано на підтвердження того, що він керував автомобілем, не будучи пристебнутим.
Представник позивача доповнила, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню за наступних підстав: відсутність факту правопорушення на момент зупинки транспортного засобу; справу розглядала поліцейська Коваль І.А., а постанова винесена інспектором Наменаніком О.М.; в оскаржуваній постанові при викладенні суті правопорушення не зазначено транспортний засіб, яким керував водій. Вважає, що поліцейськими допущено порушення встановлених вимог при зупинці транспортного засобу, яким керував позивач, та при складанні оскаржуваної постанови, про що зазначається в обґрунтуваннях позовної заяви.
Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, попередньо подавши заяву про розгляд справи у її відсутності.
Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, зокрема письмові та відеодокази, суд дійшов висновку про таке.
Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6979124 від 06.04.2026, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн, у зв`язку з тим, що 06.04.2026 о 15 год 59 хв у м. Дрогобич, вул. Зварицька, водій керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в ПДР України; ч.5 ст.121 КУпАП.
Із наданих відповідачем та досліджених у судовому засіданні відеодоказів встановлено факт зупинки працівниками поліції транспортного засобу, яким керував позивач. При цьому, на відеозаписі чітко прослуховується роз`яснення працівника поліції про причини зупинки, яку здійснено на підставі п. 3 ч.1 ст.35 Закону України «Про поліцію». 
Вказаними відеозаписами з нагрудної камери поліцейського також підтверджується, що денне чергування у складі ВРПП здійснювалося у кількості трьох поліцейських, як зазначає про це у відзиві на позовну заяву представник відповідача, і такими спростовуються доводи позивача щодо неправомірного винесення постанови поліцейським Наменаніком О.М., хоча зупинку здійснила і розглядала справу поліцейська Коваль І.А.
Згідно з положеннями статей 31, 32 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу; обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. Крім того, поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у визначених Законом випадках.
У той же час, суд зауважує, що надані стороною відповідача відеофайли не містять жодних доказів на підтвердження факту керування позивачем транспортним засобом, будучи непристебнутим ременем безпеки. Інших доказів, пояснень, свідчень або ж будь-яких інших відомостей до постанови, необхідних для вирішення справи про порушення пункту 2.3в Правил дорожнього руху, відповідачем зібрано не було, а сама постанова таких доказів не містить. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що об`єктивні докази, які б достеменно свідчили про скоєне позивачем порушення, у матеріалах справи відсутні.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Проте, як встановлено судом на час розгляду справи, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП, відповідачем не надано.
Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення пункту 2.3в Правил дорожнього руху України, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові серії ЕНА №6979124 від 06.04.2026.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що при розгляді справи повинно бути всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що наявність лише постанови про накладення адміністративного стягнення не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху. Вказане узгоджується із позицією ВС, викладеною у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17, згідно із якою, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Крім того, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такий висновок викладений ВС КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Отже, оскільки під час розгляду судом даної адміністративної справи відповідачем не надано доказів на спростування усіх доводів позивача, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити шляхом скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Крім цього, оскільки належним відповідачем у справах про оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади – суб`єкт владних повноважень, то з Головного управління Національної поліції у Львівській області, згідно з положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду в сумі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст 19, 77, 139, 159-163, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6979124 від 06.04.2026, винесену поліцейським Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим сержантом поліції Наменанік Орестом Миколайовичем, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 665,60 грн.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Грицай